Справа № 127/33119/25 
Провадження № 2-а/127/309/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
"26" грудня 2025 р.	м. Вінниця	

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Каленяк Р.А. розглянувши в порядку спрощеного судового провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА № 5895189 від 08.10.2025, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, 

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ДПП, про скасування постанови серії ЕНА № 5895189 від 08.10.2025, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 08 жовтня 2025 року, інспектором 2 взводу 4 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Козловським В.В., було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5895189, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 510 грн.
У вказаній постанові зазначено, що ОСОБА_1 08.10.2025 о 22 год. 32 хв. керуючи транспортним засобом марки «QASHQAI 2» р/н НОМЕР_1 , проїхав перехрестя вул. Соборна/вул. Магістратська/вул. Князів Коріатовичів на заборонний червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 е ПДР – порушення проїзду на заборонний червоний сигнал, або миготливий, або два червоних миготливих.
Такі дії Волощука В.О. поліцейським були кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Таку постанову від 08 жовтня 2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5895189, складену в електронній формі у вигляді стрічки про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, позивач вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню оскільки будь-яких доказів, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, крім оскаржуваної постанови, відповідачем не надано. Інспектор виніс постанову з порушенням порядку притягнення до адміністративної відповідальності.
Крім того, позивач стверджує, що інспектор поліції Козловський В.В. при винесені постанови не керувався жодними доказами, які б підтверджували його вину у скоєнні правопорушення.
Так, під час керування транспортним засобом по проспекту Коцюбинського, наближаючись до перехрестя з вулицею Бевза був зупинений екіпажем патрульної поліції. До вікна водія підійшов працівник патрульної поліції, представився та повідомив, що водій здійснив проїзд на червоний сигнал світлофора.
Розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП поліцейським фактично не відбувався, постанова прийнята без урахування пояснень позивача, який відразу після зупинки поліцейським ОСОБА_2 , будучи незгідним з висунутим порушенням, зазначив, що не здійснював проїзд перехрестя з порушенням ПДР, тобто заперечував факт виїзду на перехрестя на червоний сигнал світлофора, просив здійснювати розгляд справи за участі адвоката. Поліцейський зі свого мобільного телефону продемонстрував відеозапис нібито з камер міської ради, де відображено, як транспортні засоби здійснюють рух в напрямку центрального мосту, однак з нього не можливо було встановити яке світло горіло на світлофорі під час руху автомобіля під керуванням позивача, та було повідомлено, що відносно позивача буде винесено постанову про накладення штрафу за порушення ПДР.
На відеозаписі з мобільного телефону, яке продемонстрував позивачу поліцейський, безпосередньо не зафіксовано в`їзд транспортних засобів на міст через світлофор. На цьому відеозаписі видно було лише те, як автомобілі завершують проїзд перехрестя.
Згідно продемонстрованого з мобільного телефона відеозапису не вбачалося, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля марки «QASHQAI2» р/н НОМЕР_1 або участь вказаного транспортного засобу у дорожньому русі, а тому такий доказ був недостатнім та не переконливим.
Оскільки з наданого для ознайомлення відеозапису не можливо було беззаперечно встановити, що водій виїхав на перехрестя на червоний сигнал світлофора, оскільки неможливо було отримати об`єктивне відтворення подій, а саме: наявність та/або місце розташування стоп-лінії; відстань від такої лінії до світлофора, сигналами якого керувався інспектор при наданні оцінки дотримання правил дорожнього руху його учасниками, отже спірним залишалося питання проїзду перехрестя на заборонний червоний сигнал світлофора, позивачем було заявлено клопотання про бажання скористатись правовою допомогою та розгляд справи проводити у присутності адвоката, у відповідності до ст.268 КУпАП.
Поліцейський відмовив у задоволенні клопотання про участь захисника - адвоката, розгляд справи не відклав та виніс постанову про накладення штрафу.
На підтвердження свого рішення посилався на відеозапис події, який передував прийняттю постанови про застосування адміністративного стягнення.
Крім того, в постанові серії ЕНА № 5895189 не зазначено про здійснення фотозйомки (відеозапису) за допомогою технічного засобу, а відеозапис, який був пред`явлений позивачу на особистому мобільному телефоні інспектора поліції, не може бути належним та допустимим доказом на підтвердження вини позивача. До того ж вказаний відеозапис не зазначений в оскаржуваній постанові.
Також позивач в поданому до суду позові вказував, що відповідачем не було надано відомостей із підтверджуючими доказами про чітке місце, де повинен був зупинитись транспортний засіб позивача, відстань від такого місця до фактичного перехрестя та розташування світлофора, сигнали якого були в момент виїзду на перехрестя. На вказаному відеозаписі не відображено сигналу світлофору на регульованому перехресті відповідного напрямку по вулиці Соборній, а саме перед виїздом на перехрестя з вулицями Магістрацької та Князів Коріатовичів. Взагалі не було видно світлофор та відповідно його сигнали, якими керувалися водії здійснюючи виїзд на перехрестя.
Таким чином позивач вважає, що поліцейським, яким здійснювався розгляд справи, було порушено процедуру розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки справа розглянута з порушенням права, на захист, тобто без участі адвоката, а висновки про порушення ним Правил дорожнього руху є надуманими, отже з матеріалів справи не вбачається, що під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності поліцейським ОСОБА_2 встановлений факт проїзду позивачем на заборонений червоний сигнал світлофора в порушення п. 8.7.3 е ПДР, оскільки це не підтверджено жодним доказом, тому слід скасувати постанову серії ЕНА №5895189 від 08.10.2025 у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП України, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 510 грн., а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.
Відповідно до ч. 2 ст. 12 КАС України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Справи незначної складності визначаються ч. 6 ст. 12 КАС України.
Згідно із ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.
На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України судовий розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
03.11.2025 на електрону адресу суду, через електронний суд від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. З відзиву на адміністративний позов про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення вбачається, що під час патрулювання 08.10.2025 року у м. Вінниці, по вул. Соборній поліцейським роти № 4 БУПП у Вінницькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Козловським В.В. було зупинено автомобіль марки «Nissan QASHQAI 2» р/н НОМЕР_1 », водій якого ОСОБА_1 , здійснив проїзд перехрестя Соборна-вул. Магістратська, вул. Князів Коріатовичів на заборонений червоний сигнал світлофора, у зв`язку з чим порушив п. 8.7.3 е ПДР України. Встановивши всі обставини правопорушення, керуючись ст. 33 та 284 КУпАП інспектором було прийнято рішення притягти водія до адміністративної відповідальності та в подальшому винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕНА № 5895189 за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Тому за результатами розгляду адміністративної справи до позивача було застосовано адміністративне стягнення – штраф у розмірі 510 грн.
12.11.2025 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив. Позивач у своїй відповіді на відзив зазначає, що представником відповідача у відзиві не приведено доводів у спростування доводів позивача щодо порушення його права на захист, тобто розгляд поліцейським Козловським В.В. справи про адміністративне правопорушення без участі адвоката та надуманість висновків поліцейського про порушення позивачем Правил дорожнього руху, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності поліцейським встановлений факт проїзду позивачем на заборонений червоний сигнал світлофора в порушення п. 8.7.3 е ПДР, оскільки це не підтверджено жодним доказом.
Крім того, з дослідженого відеозапису Ситуаційного центру (м. Вінниця), наданого відповідачем до суду, вбачається, що на шляху руху (не в час скоєння правопорушення зазначеного в постанові) транспортних засобів (тролейбусу та легкового автомобіля) немає розташованого світлофора. Відсутні відомості щодо розташування перед світлофорами на шляху руху водіїв цих транспортних засобів дорожньої розмітка 1.12 (стоп-лінія), знаку 5.62 «місце зупинки» (Стоп-кадр №1). Тролейбус та легковий автомобіль фактично проїжджають перехрестя на червоне значення світлофорів, які розташовані не за їх напрямком руху, тобто якими не повинні керуватися водії. На шляху руху транспортних засобів світлофора немає. Світлофорний об`єкт для смуги руху указаних транспортних засобів розташований поза межами видимості камери спостереження. При цьому на відеозаписі відповідач відмічає легковий автомобіль (Стоп-кадр №2) та значення червоного сигналу світлофора, який регулює рух пішоходів через проїзну частину вулиці Князів Коріатовичів та подає сигнали для пішоходів (Стоп-кадр №3).
Отже, із відеозапису не вбачається наявність чи відсутність стоп лінії біля світлофора на дорозі по якій рухалися транспорті засоби і відповідно не можливо встановити не лише значення сигналів світлофора на шляху руху автомобіля, а й навіть місцезнаходження автомобіля відносно стоп лінії, в момент коли на світлофорі перед яким знаходились співробітники поліції (перпендикулярно дорозі по якій рухалися транспортні засоби) загорівся зелений колір, як стверджував інспектор поліції (Стоп-кадр №4), що зафіксовано на відеозаписі з нагрудної бодікамери поліцейського.
Також, на цьому відео не можливо встановити місце знаходження автомобіля відносно світлофорного об`єкту на шляху руху при виїзді на перехрестя та значення сигналів світлофора. На цьому відео видно сигнал зустрічного світлофору, сигнал світлофору, направлений в сторону автомобіля, не зафіксовано, який йому було сигнал невідомо. Ці два світлофори розташовані на значній відстані між собою. Згідно ст. 75, ст. 73 КАС України даний доказ не є достовірним, не є належним. Твердження відповідача, що позивачу горів заборонений червоний сигнал є просто припущенням, допусканням, підозрою. На припущеннях, підозрах не може ґрунтуватись обвинувачення, докази. З яких міркувань відповідач дійшов висновку, що позивачу горів червоний сигнал світлофору невідомо.
Отже, надані відповідачем відеозаписи не фіксують факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме порушення вимог п. 8.7.3 е ПДР, в той же час підтверджують доводи позивача щодо суттєвих порушень процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, наслідком чого є безпідставне притягнення позивача до юридичної відповідальності.
Повно та всебічно з`ясувавши обставини в адміністративній справі, які підтверджені дослідженими доказами, відповідно та при дотриманні норм матеріального і процесуального права, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 08.10.2025 року, інспектором 2 взводу 4 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Козловським В.В., винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5895189, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення положень ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень. Як вбачається зі змісту постанови інспектором поліії встановлено, що 08.10.2025, о 22 год. 32 хв. в м. Вінниця, вул. Соборна 7, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Nissan QASHQAI 2» р/н НОМЕР_1 , проїхав перехрестя вул. Соборна - вул. Магістратська - вул. Князів Коріатовичів на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3(е) ПДР України – Порушення проїзду на заборонний червоний сигнал, або миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняючих рух.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Згідно з п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
У відповідності до п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху.
Відповідно до п. 8.1 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
Відповідно до п. 8.7.3(е) ПДР України, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.
Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції разом з жовтим або червоним сигналом світлофора інформує водія про те, що рух дозволяється у вказаному напрямку за умови безперешкодного пропуску транспортних засобів, які рухаються з інших напрямків.
Стрілка зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, дозволяє рух у зазначеному напрямку при ввімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої смуги руху (або крайньої лівої смуги руху на дорогах з одностороннім рухом) за умови надання переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух.
Кодексом України про адміністративні правопорушення, а саме ч. 1 ст. 222 визначено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відноситься ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, -  тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Інспектор поліції Козловський В.В. представився позивачу та відповідно до порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу (ч. 1 ст. 279 КУпАП).
Позивачу було роз`яснено суть його правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 283 та п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП інспектор поліції Козловський В.В. виніс постанову по справі про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу.
Враховуючи ч. 3 ст. 285 КУпАП копія постанови вручається під розписку, інспектор поліції Козловський В.В. вручив копію позивачу, що свідчить його особистий підпис на копії постанови.
Судом оглянуто відеозапис, наданий інспектором поліції, який суд вважає таким, що підтверджує порушення водія ОСОБА_1 п. 8.7.3 (е) ПДР України та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. 
Позивачем заперечується факт вчинення ним правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, при цьому, не надано жодних доказів, які б спростовували обставини, викладені в оскаржуваній постанові про притягнення його до відповідальності не зазначені та відеозапису суду не представлено. Подана відповідь на відзив не містить належних та допустимих доказів не вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, не долучено відео- або фото- доказів невчиненого правопорушення, запису із нагрудних камер працівників поліції, натомість в ньому міститься лише посилання на оформлену постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5895189 від 08.10.2025.
Позивачем під час розгляду справи жодним належним доказом не спростовано факту вчинення зазначеного в оскаржуваній постанові правопорушення, тому суд вважає, що всупереч вимогам ч. 1, 2, 3 ст. 73 КАС України позивач не обґрунтував належність конкретного доказу для підтвердження правомірності своїх дій.
Позивачем висловлено незгоду з фактом скоєння адміністративного правопорушення, що стало підставою для застосування заходів адміністративного стягнення. Разом з тим, матеріали справи не містять об`єктивних та релевантних доказів, які б нівелювали склад правопорушення, зафіксований в оскаржуваній постанові.
Також, у поданій відповіді на відзив позивачем не дотримано критеріїв належності, допустимості та достовірності доказів (у розумінні ст. 73-76 КАС України). Зокрема, не ініційовано долучення до матеріалів провадження засобів фото- чи відеофіксації, матеріалів з портативних відеореєстраторів представників правоохоронних органів або інших доказових джерел, які б підтверджували відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Позиція сторони ґрунтується виключно на посиланні викладених обставин в оскаржуваній постанові серії ЕНА № 5895189 від 08.10.2025 без наведення фактичних даних для її спростування.
З огляду на викладене, Суд вбачає невиконання позивачем процесуального обов`язку щодо доказування (ч. 1 ст. 77 КАС України), оскільки останнім не подано доказів, які б у сукупності спростовували презумпцію правомірності дій суб`єкта владних повноважень та підтверджували обґрунтованість заявлених позовних вимог.
А також, керуючись принципом змагальності сторін, Суд приходить до висновку, що позивачем не було забезпечено подання належних засобів доказування, здатних спростувати висновки відповідача. Оскільки відсутність належного документального або фактичного підтвердження позиції позивача призводить до неможливості спростування законності дій відповідача, що свідчить про процесуальну необґрунтованість позовних вимог у розумінні ст. 73-77 КАС України.
Позивач, аргументуючи свою позицію посилається на те, що не було враховано обставини передбачені положенням ст. 33 КУпАП, а також його невинуватість у вчиненні правопорушення, однак суд відмовляючи у задоволенні позову приймає до уваги, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП ).
Частиною 3 ст. 254 КУпАП встановлено, що протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.
Згідно вказаної норми ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері вчення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне рушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доведення, суд прийшов до висновку про доведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення.
Суд вважає, що в ході судового розгляду доведено факт вчинення позивачем порушень правил дорожнього руху, оскільки суду надані докази, які визнані судом як такі, що підтверджують вчинення адміністративного правопорушення.
Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу в межах позовних вимог.
Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосовано адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами.
На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 122, 293 КУпАП, ст. 90, 77, 227, 228, 241 – 246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:
Постанову серії ЕНА № 5895189 від 08.10.2025, винесену інспектором 2 взводу 4 роти 1 батальйону УПП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Козловським Віталієм Володимировичем, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - без задоволення. 
Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 КАС України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: Департамент патрульної поліції, код ЄДРПОУ 40108646, місто Київ, вулиця Федора Ернста, 3, 03048.
Суддя