ПУЛИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/1310/25
Провадження № 2-а/292/4/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2026 року с-ще Пулини

Пулинського районного суду Житомирської області 
головуюча суддя Гуц О.В.
секретар судового засідання Риданова Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ткачука Володимира Васильовича до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

У С Т А Н О В И В :

У грудні 2025 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Ткачук В.В. звернувся до суду з даним адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи його тим, що 21.07.2025 відносно ОСОБА_1 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 винесено постанову про адміністративне правопорушення, якою накладено штраф у сумі 17 000 грн. Позивач постанову не отримував та не знав про її існування.
11.12.2025 через Єдиний портал державних послуг "Дія" позивач дізнався про відкрите відносно нього виконавче провадження. 
Під час ознайомлення 11.12.2025 у Хорошівському ВДВС з матеріалами виконавчого провадження від 09.12.2025 позивачу стало відомо про винесену відносно нього відповідачем постанову.
З даною постановою не погоджується, вважає, що рішення прийнято з порушенням норм процесуального та адміністративного права, а тому постанова підлягає скасуванню. Так, ОСОБА_1 категорично заперечує факт належного повідомлення та стверджує, що жодних повісток засобами поштового зв"язку він не отримував, про їх надходження до відділення поштового зв"язку проінформований не був. 
Позивач постійно проживає за місцем проживання, однак у період, коли нібито надходила повістка, жодних повідомлень про надходження рекомендованого листа від оператора поштового зв"язку "Укрпошта " до поштової скриньки позивача не вкладалося. Також позивач не отримував жодних електронних повідомлень від АТ "Укрпошта" про надходження на його ім"я рекомендованого листа від ТЦК та СП. Водночас, відмітка "адресат відсутній за вказаною адресою" не може вважатися належним доказом оповіщення, якщо не дотримано процедури інформування адресата про надходження листа. Таким чином, неотримання повістки сталося не з вини позивача, а через неналежне виконання обов"язків щодо доставки повідомлень оператором поштового зв"язку або через інші обставини, що не залежали від волі позивача, що виключає наявність в його діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП. 
Зазначає, що позивача не було належним чином сповіщено про місце і час розгляду справи. 
Враховуючи викладене, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 21.07.2025 №6/211, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та справу закрити.
Ухвалою суду від 22.12.2025 поновлено пропущений з поважних причин встановлений законом процесуальний строк звернення до суду позивачу ОСОБА_1 з адміністративним позовом, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріали адміністративної справи по постанові № 6/211 від 21.07.2025 щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Ухвалою суду від 13.01.2025 повторно витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріали адміністративної справи по постанові № 6/211 від 21.07.2025 щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 
На виконання ухвали суду від 13.01.2026, 26.01.2026 відповідачем через систему "Електронний суд" надано копію матеріалів адміністративної справи по постанові № 6/211 від 21.07.2025 щодо ОСОБА_1 .
Також 26.01.2026 до суду від відповідача через систему "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ткачука В.В. до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити в повному обсязі, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.
Також 26.01.2026 від відповідача через систему "Електронний суд" надійшла заява про поновлення процесуального строку, в якій він просить поновити процесуальні строки для надання відзиву на позовну заяву, визнавши причини його пропуску поважними та прийняти відзив до розгляду. 
29.01.2026 до суду від представника позивача через систему "Електронний суд" надійшли заперечення на процесуальні документи відповідача (відзив та клопотання), в яких просить застосувати процесуальні наслідки, передбачені ч. 4 ст. 159 КАС України, та визнати неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк як визнання позову, задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі, скасувавши постанову №6/211 від 21.07.2025. 
Від позивача та відповідача будь-яких заяв та клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, до суду не надходило.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Зі ст. 5 КАС України вбачається, що кожному гарантується право на захист його прав, свобод або законних інтересів.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що 21 липня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 винесено постанову №6/211 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладено штраф в розмірі 17000 грн.
За змістом постанови № 6/211 від 21.07.2025, ОСОБА_1 , 05.07.2025, як такий, що ухилявся від виконання військового обов`язку, був розшуканий та доставлений Національною поліцією відповідно до звернення № Е2506802 від 17.06.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. 
ОСОБА_1 надіслано за адресою місця проживання засобами поштового зв"язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення повістку №3599784 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якої йому належало з"явитися 07.06.2025 за адресою: АДРЕСА_1 . Належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки "адресат відсутній за вказаною адресою", що підтверджується довідкою про причини повернення до рекомендованого повідомлення та відповідно до трекінгу Укрпошти про статус відстеження зазначено про відсутність адресата за вказаною адресою. Оскільки, ОСОБА_1 належним чином оповіщений, проте у визначений час по повісці не з"явився, про наявність поважних причин неявки не повідомляв, тому встановленим порядком було направлено звернення до органів Національної поліції про розшук і доставку до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Громадянин ОСОБА_1 відносно факту неприбуття по повістці повідомив, що йому повістку ніхто не вручав, її надіслали за невірною адресою. 
ОСОБА_1 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 було запропоновано отримати направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду та відповідно визначення придатності до військової служби. Від отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду №668 від 05.07.2025 для визначення придатності до військової служби. Від отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду та від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби відмовився в присутності свідків, що зафіксовано актом відмови від отримання направлення та проходження військово-лікарської комісії від 05.07.2025. Відсутність висновку про результати військово-лікарської комісії не дає можливості встановити ступінь придатності та призначення на особливий період. Таким чином, під час розгляду матеріалів справи встановлено, що відмовившись від направлення для проходження медичного огляду, громадянин ОСОБА_1 ухиляється від визначення ступеню придатності його до військової служби, що в свою чергу є ухиленням від призову на військову службу під час мобілізації. 

Своїми умисними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП.
У постанові зазначено, що її копію надіслано ОСОБА_1 поштовим оператором "Укрпошта".
Відповідно до протоколу № 6/211 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст.210-1 КУпАП від 05.07.2025, складеного ІНФОРМАЦІЯ_2 , 05.07.2025 о 10 год 00 хв ОСОБА_1 , як такий, що ухилявся від виконання військового обов`язку, був розшуканий та доставлений органами Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання протоколу про адміністративне правопорушення, що передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Встановлено, що ОСОБА_1 засобами поштового зв"язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення за адресою місця проживання було надіслано повістку про виклик до ТЦК, де датою прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено 07 червня 2025 року. Належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик є день проставлення відмітки "адресат відсутній за вказаною адресою", що підтверджується трекінгом відстеження відправлень АТ "Укрпошта". Встановлено, що громадянин ОСОБА_1 за даною повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 у визначений час не прибув, протягом трьох днів від визначених у повістці дати та часу прибуття не повідомив про причини неявки, окрім того в подальшому не прибув в строк, що не перевищує сім календарних днів, тому було сформовано звернення № Е2506802 від 17.06.2025 про розшук і доставку, що передбачено пунктом 56 постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 
Відповідно до повістки № 3599794 ІНФОРМАЦІЯ_2 (Пулин) від 25.05.2025, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителю АДРЕСА_2 належить з"явитися 07.06.2025 о 09:00 год для уточнення даних до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно опису вкладення до рекомендованого поштового відправлення №0610255376341 АТ "Укрпошта" на ім"я ОСОБА_1 , 25.05.2025 ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_2 , було відправлено повістку. Поштове відправлення № 0610255376341 не вручено "адресат відсутній за вказаною адресою" 30.05.2025. 
Відповідно до інформації про розшук ОСОБА_1 останній оголошений в розшук 17.06.2025 (електронне звернення № Е2506802) у зв`язку з неприбуттям за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці (ст. 22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"). Розшук здійснювало відділення поліції № 3 (с-ще Хорошів) Житомирського РУП № 2 ГУНП в Житомирській області. 
Відповідно до довідки про доставлення громадянина до територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 05.07.2025, ОСОБА_1 доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 05.07.2025 о 10:00, за порушення ВО з 17.06.2025 по 16.06.2026. 
Згідно протоколу № 6/212 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 05.07.2025, складеного ІНФОРМАЦІЯ_2 , 05.07.2025 о 11 год 20 хв ОСОБА_1 , 1977 р.н., в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 було запропоновано отримати направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду № 668 від 05.07.2025, для визначення придатності до військової служби. Від отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду № 668 від 05.07.2025 та від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, ОСОБА_1 в присутності свідків відмовився, порушуючи вимоги абз. 3 ч. 1 ст. 22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Другий примірник протоколу вручено ОСОБА_1 .
Згідно акта про відмову від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії від 05.07.2025, вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду у зв"язку з небажанням вступати до лав ЗСУ. Акт складений старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 в присутності свідків та затверджений т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 05.07.2025.
Відповідно до витягу з журналу видачі направлень на військово-лікарську комісію військовозобов`язаних, ІНФОРМАЦІЯ_2 , розпочатого 15.01.2025, мається запис під № 668, згідно якого ОСОБА_1 направлявся для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров"я, у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації в особливий період.
Також в матеріалах справи про адміністративне правопорушення № 6/211 мається незаповнена картка обстеження та медичного огляду військовозобов"язаного ОСОБА_1 .
Постановою № 6/211 від 21.07.2025 об"єднано в одне провадження справи № 6/211 та № 6/212 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст.210-1, ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та об"єднаній справі присвоєно № 6/211. 
Відповідно до постанови старшого державного виконавця Хорошівського ВДВС у Житомирському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 09.12.2025 відкрито виконавче провадження ВП №79772458 з виконання постанови № 6/211, виданої 21.07.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 34 000 грн.
Згідно повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_1 № 6/6125 від 29.10.2025, ОСОБА_1 надіслано постанову № 6/211 від 21.07.2025 за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, роз`яснено порядок її оскарження та сплату штрафу. 
Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення (ст. 251 КУпАП) є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, а також іншими документами.
У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи зокрема про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (стаття 210-1). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Згідно частин 7, 8 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують зокрема районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя. Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджуються Кабінетом Міністрів України. Діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки спрямовується Міністерством оборони України.
Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 154 від 23.02.2022, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах. Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки). Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони.
Пунктами 12, 13 Положення передбачено, що керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки представляє інтереси Збройних Сил у відносинах з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування, іншими державними органами, підприємствами та громадянами на відповідній території. Керівник має право, зокрема, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 Кодексу України, і накладати адміністративні стягнення та визначати функціональні (посадові) обов`язки підлеглого йому особового складу.
З викладених норм законодавства вбачається, що керівники районних ТЦК та СП, яким також є начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 , наділені повноваженнями розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 210-1 КУпАП, та накладати за їх вчинення адміністративні стягнення.
У частині 3 ст. 210-1 КУпАП визначена відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Згідно ч. 1 ст. 210-1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Вказана норма права є бланкетною, тобто закріплює лише загальні ознаки правила поведінки, а для встановлення цих ознак необхідно звертатися до положень інших нормативно-правових актів.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу", Закон України "Про оборону України", Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", "Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів" затверджений постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022, інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено на всій території України воєнний стан, який триває і по теперішній час.
З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, Указом Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 "Про загальну мобілізацію" на всій території України оголошено проведення загальної мобілізації.
Таким чином, з 24 лютого 2022 року на всій території Україні триває особливий період.
Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, вбачається, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Відповідно до ст. 39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Згідно зі ст. 1 Закону мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи
резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду. 
Згідно п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час
мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є:
день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою
задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Згідно п. 82 Правил надання послуг поштового зв"язку, затверджених постановою КМ
України № 270 від 05.03.2009 рекомендовані листи з позначкою “Повістка ТЦК” під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою “Повістка ТЦК”.
Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою “Повістка ТЦК”, працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку “адресат відсутній за зазначеною адресою”, яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.
Суд критично оцінює доводи представника позивача про неналежне вручення відповідної повістки та причини її неотримання, оскільки згідно вимог чинного законодавства належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних, оскільки її було направлено ОСОБА_1 на актуальну на той час адресу реєстрації місця проживання.
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відповідно до вимог ч. 2 п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, ОСОБА_1 був належним чином оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а належним підтвердженням цього є день проставлення відмітки про відсутність особи за вказаною адресою. 
Відповідно до п. 74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ № 560 від 16 травня 2024 року, вбачається, що резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.
Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.
Наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке визначає процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями і поширюється зокрема і на військовозобов`язаних та резервістів.
Аналізуючи вищенаведені правові положення, встановлено, що відмова від проходження ВЛК суперечить чинному законодавству, адже Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України чітко регламентований прямий обов`язок громадянина проходити ВЛК з метою якісного проведення медичного огляду для визначення ступеня придатності до військової служби.
Відповідно до п. 3.8. Положення, постанова ВЛК про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду. Тобто військовозобов`язані повинні один раз на рік проходити медичне обстеження. 
Суд виходить з того, що проходження ВЛК є не правом, а встановленим законом обов`язком військовозобов`язаного, за порушення якого настає передбачена відповідальність.
Згідно пункту 3 додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Судом встановлено, що 05.07.2025 уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 видано ОСОБА_1 направлення для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров"я. 
ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, в порушення встановленого законом обов`язку, відмовився від проходження медичного огляду та отримання направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до військової служби під час мобілізації, що підтверджується актом відмови від отримання направлення та проходження військово-лікрської комісії від 05.07.2025, зі змістом якого позивач ознайомлений під особистий підпис. 
Також відмова військовозобов"язаного ОСОБА_1 від виконання обов`язку щодо отримання направлення та проходження військово-лікарської комісії підтверджується його власноручним поясненням на протоколі № 6/212 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП: "В зв"язку з небажанням вступати в лави ЗСУ". 
Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Як вбачається зі ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Під час розгляду справи не встановлено порушення прав ОСОБА_1 щодо його участі в розгляді справи, оскільки він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, зокрема, шляхом отримання других примірників протоколів про адміністративні правопорушення, однак не з`явився і про причини неявки не повідомив.
З огляду на викладене, у відповідача відповідно до ст. 268 КУпАП, якою передбачено, що при розгляді справ про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 цього Кодексу, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, були всі підстави для розгляду матеріалів щодо ОСОБА_1 без його участі з прийняттям відповідного рішення. Досліджені судом письмові докази, на переконання суду, свідчать про те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 07.06.2025, однак на вказану дату не з"явився, 05.07.2025 відмовився від проходження медичного огляду ВЛК за направленням районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, тим самим позивач порушив вимоги законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Враховуючи вищевикладені вимоги закону, а також беручи до уваги зазначені обставини, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки останній, будучи військовозобов`язаним, не з"явився на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 та відмовився від проходження медичного огляду за направленням територіального центру комплектування та соціальної підтримки в особливий період, тим самим порушив вимоги законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Водночас, відомості відносно того, що позивач ОСОБА_1 не має статусу військовозобов`язаного, чи має підстави для відстрочки від призову під час мобілізації матеріали адміністративної справи не містять і позивачем не надано.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі № 760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі № 536/583/17).
У відповідності до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Дослідивши надані сторонами докази, суд доходить висновку, що відповідачем доведено належними, достатніми та допустимими доказами, законність оскарженої постанови, яка винесена у межах повноважень відповідача, в порядку та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуваннях усіх обставин справи, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. 
При цьому, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а доводами позивача та його представника не спростовуються викладені у постанові висновки.
Доводи представника позивача, на які він посилається як на підстави незаконності та необґрунтованості оскаржуваної постанови, свого підтвердження під час розгляду справи не знайшли.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб"єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб"єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб"єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Згідно ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать на ряду з іншими і витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до положень ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України ).
Згідно із положеннями ст. 139 КАС України при задоволенні позову суд стягує із відповідача судові витрати по справі, а враховуючи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, відсутні і підстави для стягнення з відповідача судових витрат у справі.
Керуючись ст.ст. 2, 12, 72-77, 139, 241-246, 250, 255, 257-263, 286, 293 КАС України,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні адміністративного позову представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ткачука Володимира Васильовича до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя О.В. Гуц