ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

02 лютого 2026 року	Справа №160/33153/25 	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеси О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУПА ВІА ДНІПРО» до Київської митниці про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,-
ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУПА ВІА ДНІПРО» (далі - позивач, ТОВ «ГРУПА ВІА ДНІПРО») до Київської митниці (далі – відповідач, митниця), в якій позивач просить визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA100320/2025/000127/2 від 17.10.2025 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100320/2025/000791 від 17.10.2025.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наданими ним документами, повністю виконано вимоги ч.2 ст.53 МК України щодо надання документів, які підтверджують митну вартість товарів, на основі оцінки яких, у взаємному зв`язку у їх сукупності, не може бути жодних сумнівів щодо правильності числових значень митної вартості, заявлених декларантом за першим методом визначення митної вартості (за ціною контракту). Окрім того, законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою презюмується правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше. Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. На думку позивача, оскаржувані рішення та картка відмови не відповідають таким вимогам до актів індивідуальної дії, митницею обґрунтовано не доведено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною контракту, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем, отже рішення та картка відмови прийняті митницею протиправно. Також позивач наголошував на тому, що формально нижчий рівень митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
12.12.2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (зареєстровано судом 15.12.2025 року), в якому він зазначає про необґрунтованість аргументів позивача та просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відзив обґрунтовано тим, що декларантом не підтверджені відомості щодо складових митної вартості на транспортування, що суперечить положенням п. 2 ч. 2 ст. 52 МК України, ч.ч. 2, 9, 10 та 21 МК України. Зауважив, що довідка про транспорті витрати не є належним документом, який підтверджує транспортні витрати, а позивачем не надано відповідачу документи від безпосередніх перевізників, що не дає можливості митному органу перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі. Окрім того, позивач не надав документів, що підтверджують витрати на зберігання чи то перебування в портах при транспортуванні. Також відповідач зауважив, що позивач в ДМВ зобов`язаний зазначити суму роялті до митної вартості спірного товару, з огляду на наявність у нього права на володіння знаку для товарів і послуг та відсутність сплати ліцензійних платежів. Оскільки позивач заявою від 17.10.2025 №б/н повідомив, що інші документи надаватися не будуть, декларантом не було усунуто сумнівів митного органу щодо неправильного визначення митної вартості за ціною договору, що стало підставою для прийняття оскаржуваних рішень про коригування митної вартості. Зауважив, що митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням резервного методу, відповідно до ст.64 Кодексу, на підставі наявної в митному органі цінової інформації митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, а саме на підставі - декларації від МД від 28.07.2025 №UA500580/2025/005627. 
16.12.2025 року до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в яких він наводить додаткові пояснення та аргументи щодо наведених відповідачем заперечень, а також просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі. Відповідь на відзив обґрунтована тим, що позивачем було долучено всі документи на підтвердження заявленої митної вартості, а саме: рахунки-фактури, платіжні інструкції, довідку про транспортні витрати, а залучення третіх осіб передбачено умовами договору укладеного ТОВ «Група Віа Дніпро» із перевізником ТОВ «КОНСОЛЬЛАЙН УКРАЇНА» № ТЕО38754647. Наявність напису у правому верхньому куті коносаменту: «Global Connections Supply Chain Solutions co. LTD» є частиною оформлення бланку коносаменту. Контролюючим органом не обґрунтовано, як оформлення коносаменту впливає на митну вартість товарів, оскільки такий взагалі не є документом на підтвердження заявленої митної вартості товару. Окрім того, положеннями Митного кодексу передбачено надання банківських платіжних документів, якщо рахунок сплачено, а оскільки декларант ще не розрахувався за товар, то надати підтвердження оплати за товар згідно інвойсу № 01/25 від 14.07.2025 в повному обсязі не вбачається можливим. Щодо можливих понесених витрат на зберігання чи то перебування у портах, а також щодо можливого оформлення транзитних декларацій зазначено, що ТОВ «КОНСОЛЬЛАЙН УКРАЇНА» взяло на себе зобов`язання організувати перевезення контейнеру №TJSHTMSK815730 за рахунок позивача. Послуги з навантаження, вивантаження, зберігання контейнера №TJSHTMSK815730 за територією України входять до транспортно-експедиторських послуг, які надаються ТОВ «КОНСОЛЬЛАЙН УКРАЇНА» відповідно до договору № ТЕО38754647 транспортно-експедиторського обслуговування від 09.01.2023 року. Таким чином, аргументи митниці щодо можливих витрат - необґрунтовані, нічим не підтверджені та є лише припущенням відповідача. Щодо доводів відповідача про не сплату позивачем роялті позивач зазначив, що роялті - це будь-який платіж, що отриманий в якості винагороди за надання права на використання об`єкта права інтелектуальної власності. Об`єктом права інтелектуальної власності є торгівельна марка «VIA BEAUTY», що належить ОСОБА_1 , який є учасником ТОВ «Група Віа Дніпро» та жодних ліцензійних договорів ОСОБА_1 із ТОВ «Група Віа Дніпро» не укладав. Відтак, позивач, замовляє виготовлення продукції у виробника під замовлення, одразу з нанесенням логотипа та пакування, маркування виготовленої продукції для реалізації на території України під торговою маркою «VIA BEAUTY». Зауважив, що можливість поставки товару іншим покупцям за меншою ціною відповідає принципам свободи зовнішньоекономічних зв`язків та не суперечить нормам національного та міжнародного законодавства. Позивач звернув увагу на те, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. На підставі вищевикладеного позивач не погоджується з висновками, викладеними відповідачем у відзиві на позов, оскільки вони, на думку позивача, не спростовують твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог, є суперечливими та нелогічними.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 05.05.2019 року між ТОВ «ГРУПА ВІА ДНІПРО» (Покупець) та GUANGZHOU DIMEIJIA IMPORT & EXPORT CO., LIMITED, Гонконг, КНР (Продавець) було укладено Контракт №02/2019 (далі - Контракт), предметом якого відповідно до п. 1.1.,1.2. Контракту є продаж Продавцем на користь Покупця товарів в асортименті, кількості та по цінам, зазначених в Специфікаціях та/або Додаткових угодах, які є невід`ємною частиною цього Контракту.
Додатковою угодою № 1 від 08.11.2022 року до Контракту № 02/2019 від 05.05.2019 року внесено зміни в підпункти 2.2, 2.3 та 2.5 пункту 2 в частині валюти контракту та строку його дії.
02.10.2025 року Додатковою угодою № 2 до контракту № 02/2019 було внесено зміни в частині зміни назви компанії - продавця HONGKONG XINDA IMPORT AND EXPORT CO., LIMITED та змінено термін дії контракту - до 31.12.2028 року.
14.07.2025 року до Контракту між сторонами укладено Специфікацію № 01/25 на поставку на умовах FOB Гуанчжоу, Китай, товарів загальною номенклатурою 35 позицій (маски для обличчя, патчі під очі, очищуючі смужки для носу та інше), на загальну суму 154 998,21 доларів США (USD) та оформлено інвойс (рахунок на оплату) № 01/25 від 14.07.2025 на суму 154 998,21 доларів США (USD).
Факт часткової оплати за товар, поставлений на підставі Контракту №02/2019 від 05.05.2019 року, інвойсу та специфікації № 01/25 від 14.07.2025 року підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті № 20227 від 03.11.2025 року на суму 95 000,00 дол. США (оплата здійснена 03.11.2025 - після митного оформлення товару).
Для доставки товару позивачем було укладено договір із перевізником ТОВ «Консольлайн Україна» №ТЕО38754647 транспортно-експедиторського обслуговування від 09.01.2023 року.
Сума задекларованих витрат на транспортування товару за межами території України склала 359 435,00 грн., страховий платіж - 9 516,57 грн., про що вказано у довідці від експедитора № 24194 від 13.10.2025 року та підтверджується матеріалами справи.
Вищезазначений товар за інвойсом (рахунком-фактурою) №01/25 від 14.07.2025 року загальною вагою 19 880,00 кг, згідно коносаменту № TJSHTMSK815730 від 27.07.2025 року, був ввезений на митну територію України та 17.10.2025 року був заявлений до митного оформлення до Київської митниці за ЕМД № 25UА100320039704U7 від 17.10.2025 року, до якої було додано наступні документи:
- пакувальний лист (Packing list) № 01/25 від 21.07.2025;
- рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № 01/25 від 14.07.2025;
- домашній коносамент (House bill of lading) № TJSHTMSK815730 від 27.07.2025;
- автотранспортна накладна (Road consignment note) № Р0024194 від 13.10.2025;
- декларація про походження товару (Declaration of origin) № 01/25 від 14.07.2025;
- митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів 25UA100320039673U2.00 від 17.10.2025;
- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні митних формальностей під час митного оформлення товарів із застосування митної декларації) 25UA100320039572U6 від 16.10.2025;
- картка відмови у прийняття митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA100320/2025/000790 від 17.10.2025;
- рахунок фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 3336 від 06.08.2025;
- рахунок фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 4058 від 23.09.2025;
- рахунок фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 6027 від 13.10.2025;
- платіжна інструкція в національній валюті № 2610 від 06.08.2025 про оплату транспортних послуг;
- платіжна інструкція в національній валюті № 2694 від 23.09.2025 про оплату транспортних послуг;
- платіжна інструкція в національній валюті № 2724 від 13.10.2025 про оплату транспортних послуг;
- довідка, що підтверджує вартість перевезення товару № 24194 від 13.10.2025;
- страховий поліс FO-02674593 від 05.08.2025;
- договір (контракт) купівлі-продажу товарів № 02/2019 від 05.05.2019;
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1 - Додаткова угода № 1 від 08.11.2022; 
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 2 - Додаткова угода № 2 від 02.10.2025;
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - Специфікація №01/25 від 14.07.2025;
- доповнення до внутрішнього договору (контракту) - Додаткова угода № 1 від 18.04.2025;
- договір (контракт) про надання послуг митного брокера № МБ0250324 від 24.03.2025;
- договір (контракт) про перевезення № 01102022 від 01.10.2022;
- договір (контракт) про перевезення № 25.2009/22 від 20.09.2022;
- договір (контракт) про перевезення № ТЕО38754647 від 09.01.2023;
- договір (контракт) про перевезення № ТЕО44703904 від 28.10.2022;
- заява декларанта про незастосування обмежень щодо пропуску та випуску товарів, встановлених Законом України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори", бн від 16.10.2025;
- заява декларанта про незастосування обмежень щодо випуску товарів, встановлених Законом України "Про зовнішньоекономічну діяльність" (виключно щодо озоноруйнівних речовини та/або фторованих парникових газів і товарів та обладнання, що можуть їх містити), бн від 16.10.2025;
- заява декларанта про незастосування обмежень щодо пропуску та випуску товарів, встановлених Законом України "Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання"), бн від 16.10.2025;
- доручення для довідок № бн від 29.01.2025;
- разова перепустка № ПР - 138969 від 16.10.2025;
- фото товару від 16.10.2025;
- митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів 25UА100320039704U7.
Розглянувши подані позивачем документи. Київська митниця встановила, що документи не містять достатньої інформації, необхідної для визначення числових значень складових митної вартості, та під час проведення консультації надіслала позивачу електронне повідомлення про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових (за наявності) документів відповідно до ч.3 статті 53 МК України, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6) копію митної декларації країни відправлення; 7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У відповідь на електронне повідомлення відповідача щодо витребування митним органом у декларанта додаткових документів, декларантом було надано лист від 17.10.2025 № б/н, в якому повідомлено, що інші документи в 10- ти денний термін не надаватимуться з проханням припинити 10 денний термін для їх надання згідно ч.3 ст. 53 Кодексу та провести митне оформлення товару на підставі наданих документів.
В подальшому, 17.10.2025 року Київською митницею було винесено Рішення про коригування митної вартості товарів № UA100320/2025/000127/2, яким скоригована митна вартість товару до рівня 12,02 доларів США за кг нетто, із застосуванням резервного методу визначення митної вартості товару.
Також позивачу відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100320/2025/000791 від 17.10.2025 року.
Декларантом заявлено випуск партії товару у вільний обіг під гарантійні зобов`язання, у відповідності до положень ч.7 ст.55 Митного кодексу України, за МД №25UA100320039744U5 від 17.10.2025 року із наданням фінансової гарантії у вигляді грошової застави в сумі 709 846,53 грн, з яких: 165 971,31 грн. ввізного мита (за видом платежу 020) та 543 785,22 грн. податку на додану вартість (за видом платежу 028).
Не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товарів №UA100320/2025/000127/2 від 17.10.2025 та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100320/2025/000791 від 17.10.2025, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.52 Митного кодексу України №4495-VI від 13.03.2012 року (далі – МК України) заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
За нормами п.2 ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Згідно з ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант на письмову вимогу митного органу зобов`язаний протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Згідно з ч.6 ст.54 МК України митний орган орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до положень МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.
Згідно з ч.1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
З урахуванням вищевикладеного, очевидним є висновок, що у митного органу повинні бути наявними обґрунтовані причини для витребування додаткових документів, ненадання яких унеможливлювало б визначення саме митної вартості товару, що ввозиться, за ціною договору (основний метод) відповідно до ст.58 МК України.
Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту визначені ст. 57 МК України. Згідно даної статті такими методами є: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
З аналізу наведених норм вбачається, що митна вартість має бути підтверджена достовірними документами, що містять відомості про всі її складові, визначені на підставі об`єктивних даних, що піддаються обчисленню.
Відповідно до положень ст.64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Відповідно до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
Згідно статті VII ГАТТ оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому, в розумінні вищенаведених норм, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що митну вартість товарів було скориговано митницею за другорядним методом визначення митної вартості - резервним.
Як встановлено з матеріалів справи, у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів №UA100320/2025/000127/2 від 17.10.2025 року, відповідач зазначає про виявлені під час митного оформлення товарів розбіжності, які на його думку унеможливили митне оформлення задекларованих товарів за основним методом і стали підставою для здійснення коригування, а саме: 
«На виконання положень статей 52-55, 57, 58, 335 Митного кодексу України (далі - Кодекс), п. 44.1 ст.44 Податкового кодексу України, за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості за митною декларацією від 17.10.2025 № 25UA100320039704U7 встановлено, що вони не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, та містять розбіжності, зокрема: Одними із основних документів, що підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, та транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також Документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (п. 4, п. 6 ч. 2 ст.53 Кодексу)… 
Товар постачається на митну територію Україну згідно контракту від 05.05.2019 №02/2019 (далі - Контракт) та інвойсу від 14.07.2025 № 01/25 (далі - Інвойс) від компанії «HONGKONG XINDA IMPORT AND EXPORT CO., LTD» (Китай) на умовах FOB - Guangzhou (Китай). Згідно з положеннями Інкотермс термін FOB (Free On Board (...named port of shipment) Франко борт (...назва порту відвантаження) означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. Відповідно до ч.10 ст. 58 Кодексу до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів. Згідно з ч.2 ст.53 Кодексу, якщо витрати на транспортування не включено до ціни товарів, декларантом подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Перелік таких документів встановлений положеннями наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» (далі - наказ № 509). До таких документів, що підтверджують вартість транспортування оцінюваних товарів, зокрема, відносяться: - рахунок-фактура (інвойс) щодо транспортно-експедиційних послуг; - заявка на здійснення послуг по доставці товарів; - акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Також, відповідно до ст. 9 Закону України від 01.07.2004 №1955-IV «Про транспортно-експедиторську діяльність» (далі-ЗУ Про ТЕО) договір транспортного експедирування укладається обов`язково у письмовій формі та умови, договору визначаються за угодою сторін. Для підтвердження витрат на транспортування товару на умовах поставки Інкотермс FOB - Guangzhou (Китай) декларантом надано: коносамент від 27.07.2025 № TJSHTMSK815730, CMR від 13.10.2025 № Р0024194, договір про надання транспортних послуг від 09.01.2023 №ТЕО38754647 укладеного між ТОВ «Консольлайн Україна» та ТОВ "ГРУПА ВІА ДНІПРО", рахунок-фактуру від 23.09.2025 №4058, довідку про транспортні витрати від 13.10.2025 № 24194, платіжна інструкція №2694 від 23.09.2025. В наданому до митного оформлення коносаменті графи містять інформацію про перевізника (-ів) Global Connectsons Supply Chain Solutions. Однак договору про надання транспортних послуг, укладеного між Global Connectsons Supply Chain Sulutions (Перевізник) та ТОВ "ГРУПА BIA ДНІПРО" (Замовник) не надано. Отже документи від безпосередніх перевізників до митного оформлення не надані. 
В наданому до митного оформлення коносаменті № TJSHTMSK815730 від 13.10.2025 вказано порт відправлення - NANSHA, China; В п. 4.1 контракту від 05.05.2019 № 02/2019 зазначено, що Покупець здійснює платіж за партію товару, вказаного в інвойсі, протягом 90 днів з дати, поставки, або попередньої оплати, відповідно до умов, зазначених в специфікації на дану партію товару. В специфікації від 14.07.2025 №01/25 зазначено умови оплати до 120 днів від дати поставки на склад покупця; Відсутність документів з фактичним виконавцем послуг з транспортування, не дає можливості митному органу перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі. Підприємство, яке надало документи для підтвердження транспортних витрат повинно однозначно ідентифікуватись з підприємством, що здійснило перевезення оцінюваних товарів. Відповідно до ст.9 Закону України від 01.07.2004 №1955-IV «Про транспортно-експедиторську діяльність» укладається договір транспортного експедирування у письмовій формі та умови договору визначаються за угодою сторін. Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади. Зазначені документи від залученого перевізника декларантом до митного оформлення не надано.
Також відповідно до інтернет сайту «searates.com» контейнер №TCKU7602187 який зазначений в наданому до митного оформлення коносаменті та відповідно в якому переміщувалися оцінювані товари, відправлено з порту Nansha (Китай) 28.07.2025, а вже 05.08.2025 контейнер прибув в порт Тanjung Pelepas (Малайзія) і перебував там до 08.08.2025. Потім 15.09.2025 контейнер прибув до порту Arhus (Данія) де перебував до 21 09.2025. Потім 21.09.2025 контейнер прибув до порту Gdansk (Польща) де перебував до 14.10.2025. Документи, що підтверджують витрати на зберігання чи то перебування в зазначених портах не надано…
Декларант не скористався своїм правом передбаченим ст.52 Кодексу на підтвердження заявленої ним митної вартості та усунення розбіжностей, а також декларування числових значень складових митної вартості у повному обсязі. У відповідності до Методичних рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», затверджених наказом Держмитслужби України від 01.07.2021 № 476 проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товарів, з рівнями митної вартості товарів схожих за описом та країною походження товарів, митне оформлення яких вже здійснено. При проведенні порівнянні ціни відповідно до п.2.2.13, 2.2.14, 2.2.19 Методичних рекомендацій встановлено, що митне оформлення ідентичних товарів здійснювалось за більш високим рівнем митної вартості, що суперечать поняттю «дійсної вартості» у розумінні ст.VII ГАТТ. Під дійсною вартістю слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством країни імпорту, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Враховуючи вищевикладене, а також те, що декларантом не надано в повному обсязі додаткових документів, що вимагались митним органом, та які б переконливо спростували (пояснили) розбіжності у наданих документах, використання заявленого декларантом рівня митної вартості неможливо. Митний орган звертає увагу на те, що заявлена митна вартість товарів є нижчою за рівень митної вартості аналогічних товарів, митне оформлення яких уже здійснено в Україні в час, наближений до часу експорту товарів, заявлених до митного оформлення. На підставі вище викладеного та за результатами консультації між декларантом та митним органом у сукупності митний орган приймає рішення про необхідність скоригувати митну вартість товарів. Обґрунтування не застосування методів визначення методів визначення митної вартості: Метод за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не застосований відповідно до ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994, ч. 6 ст. 54 та ч. 2 ст. 58 Кодексу у зв`язку із тим, що документи, подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару відповідно до ст. 53 Кодексу, не містять документально підтверджених відомостей щодо числових значень складових митної вартості та відомостей щодо ціни, яка сплачена та не поданням декларантом протягом 10-денного терміну документів, які вимагались митним органом. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосований у зв`язку із тим, що ціни угоди на ідентичні товари не прийняті митним органом за ціною договору відповідно до умов, зазначених у ст. 59 Кодексу.Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не може бути прийнятий у зв`язку з відсутністю даних щодо вартості операцій з подібними (аналогічними) товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості). Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не може бути використаний у зв`язку з відсутністю даних, необхідних для проведення розрахунків. Метод визначення митної вартості на основі додавання вартості не може бути використаний у зв`язку з відсутністю даних, необхідних для проведення розрахунків. Митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням резервного методу відповідно до ст. 64 Кодексу. Джерело інформації: митна декларація від МД від 28.07.2025 №UA500580/2025/005627. Розрахунок митної вартості товару 1 складає 12,02 доларів США за кг…».
З наведеними підставами прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, суд не погоджується, з огляду на наступне.
Щодо доводів відповідача про наявність у коносаменті інформації про перевізника Global Connectsons Supply Chain Solutions та відсутність договору про надання транспортних послуг, укладеного між Global Connectsons Supply Chain Sulutions (Перевізник) та ТОВ "ГРУПА BIA ДНІПРО" (Замовник), відсутність документів, що підтверджують витрати на зберігання чи то перебування в портах контейнера №TCKU7602187, в якому переміщувалися оцінювані товари, а також зазначення порту відправлення - NANSHA, China, що свідчить про не надання документів від безпосередніх перевізників до митного оформлення, не надання документів, які підтверджують витрати на зберігання чи то перебування в портах та не дає можливості митному органу перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі, суд зазначає таке.
Відповідно до п.2.1 Контракту від 05.05.2019 №02/2019, ціна товару та базис поставки (Інкотермс 2010) узгоджується сторонами на кожну партію окремо і зазначається в Специфікаціях до цього Контракту.
Згідно з Специфікацією № 01/25 від 14.07.2025 року до Контракту, сторонами узгоджені умови поставки за Інкотермс 2010: FOB Гуанчжоу, Китай.
За правилами Інкотермс 2010, термін FOВ (Франко борт) означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинний нести покупець. За умовами терміну FOB на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорту.
Слід зазначити, що порт NANSHA розташований у місті GUANGZHOU та є квартальним портом GUANGZHOU. Тому, ніякого документального та окремого переміщення бути не може.
Одночасно, умови поставки FOB означають, що всі витрати та ризики до моменту завантаження товару на борт судна у порту Гуанчжоу несе продавець, в тому числі і витрати на транспортування, доставку товару з іншого (квартального) порту, і т.д., і такі витрати включаються до ціни товару, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті.
З матеріалів справи встановлено, що за умовами п.1.1 та пп.2.1.1 п.2.1 Договору транспортно-експедиційного обслуговування №ТЕО38754647 від 09.01.2023 року, укладеного ТОВ «ГРУПА ВІА ДНІПРО» із ТОВ «КОНСОЛЬЛАЙН УКРАЇНА», експедитор зобов`язується за плату та за рахунок клієнта організувати перевезення його вантажів на умовах, узгоджених сторонами, а також надавати інші послуги клієнту за погодженням сторін. При необхідності для виконання своїх зобов`язань за договором, укладати від свого імені та за рахунок клієнта договори з транспортними організаціями, контейнерними лініями, автомобільними перевізниками, складами зберігання, терміналами, та іншими організаціями, уповноваженими надати відповідні послуги. Документом, що підтверджує наявність і зміст такого договору з транспортними організаціями, є транспортний документ (накладна) - коносамент (В/L), автомобільна транспортна накладна (CMR, ТТН), авіаційна вантажна накладна (AWB).
Таким чином, відповідно до умов Договору транспортно-експедиційного обслуговування №ТЕО38754647 від 09.01.2023 року, експедитор зобов`язується організувати перевезення вантажів клієнта, водночас при необхідності для виконання своїх зобов`язань за договором має право укладати від свого імені договори з транспортними організаціями тощо, тоді як за надані транспортні послуги позивач розраховується із ТОВ «КОНСОЛЬЛАЙН УКРАЇНА». Документом, що підтверджує наявність і зміст такого договору з транспортними організаціями є, зокрема, коносамент.
Отже, відповідно до умов вищезазначеного договору, ТОВ «КОНСОЛЬЛАЙН УКРАЇНА» взяло на себе зобов`язання організувати перевезення контейнеру №TCKU7602187 за рахунок позивача. 
Вартість витрат на перевезення товару фактичним перевізником Global Connections Supply Chain Solutions co. LTD були включені до вартості витрат на перевезення вантажу, які були сплачені безпосередньо ТОВ «КОНСОЛЬЛАЙН УКРАЇНА», як експедитору, згідно з умовами Договору транспортно-експедиційного обслуговування №ТЕО38754647 від 09.01.2023 року.
Послуги з навантаження, вивантаження, зберігання контейнера №TCKU7602187 за територією України також входять до транспортно-експедиторських послуг, які надаються ТОВ «КОНСОЛЬЛАЙН УКРАЇНА» відповідно до договору № ТЕО38754647 транспортно-експедиторського обслуговування від 09.01.2023 року.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що під час митного оформлення товару позивачем було надано повний перелік документів на підтвердження суми транспортування вантажу, а саме: договір про перевезення № 01102022 від 01.10.2022; договір про перевезення № 25.2009/22; договір про перевезення № ТЕО38754647 від 09.01.2023; договір про перевезення № ТЕО44703904 від 28.10.2022; рахунок фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 336 від 06.08.2025; рахунок фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 4058 від 23.09.2025; рахунок фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 6027 від 13.10.2025; платіжна інструкція в національній валюті № 2610 від 06.08.2025 про оплату транспортних послуг; платіжна інструкція в національній валюті № 2694 від 23.09.2025 про оплату транспортних послуг; платіжна інструкція в національній валюті № 2724 від 13.10.2025 про оплату транспортних послуг; довідка, що підтверджує вартість перевезення товару № 24194 від 13.10.2025 року.
Додатково позивачем до суду надано Заявку № 53 від 13.10.2025 року до Договору транспортно-експедиторського обслуговування №ТЕО38754647 від 09.01.2023 (порт завантаження: Гунчжоу, Нанша, порт розвантаження: Гданськ, Польща, пункт доставки: Дніпро), відповідно до якої вартість послуг з організації перевезення та експедирування вантажу, згідно коносаменту №TJSHTMSK815730 від 27.07.2025 року, який слідує на адресу компанії ТОВ «ГРУПА ВІА ДНІПРО» у м.Дніпро, становить - 408 289,00 грн.
Рахунки на оплату транспортних послуг №4058 від 23.09.2025 та № 6027 від 13.10.2025 року від ТОВ «Консольлайн Україна», які надавались під час митного оформлення товару, містять загальну суму до сплати 408 289,00 грн.
Додатково суду були надані акти виконаних робіт за вказаними рахунками №4058 від 20 жовтня 2025 року та № 6027 від 20 жовтня 2025 року на загальну суму 408 289,00 грн.
Факт здійснення оплати за транспортні послуги в розмірі 408 289,00 грн. підтверджується платіжними інструкціями від 23.09.2025 року №2694 та від 13.10.2025 року №2724.
Водночас, у рахунку № 4058 від 23.09.2025 року окремо вказані витрати за межами території України та на території України, отже, до витрат на транспортування за межами території України було включено: 260 805,00 грн - морське перевезення за межами території України; 25 000,00 грн. - навантажувально-розвантажувальні роботи за межами території України.
У рахунку № 6027 від 13.10.2025 року окремо вказані витрати за межами території України та на території України, отже, до витрат на транспортування за межами території України було включено: 3 630,00 грн - навантажувально-розвантажувальні роботи за межами території України; 70 000,00 грн - міжнародні транспортні послуги за межами території України.
Отже, у сумі транспорті витрати за межами території України склали 359 435,00 грн. (260 805,00+25 000,00+3 630,00+70 000,00).
Розмір понесених ТОВ «Група Віа Дніпро» витрат на транспортування за межами території України в сумі 359 435,00 грн. також зафіксовано у Довідці від перевізника ТОВ «Консольлай Україна» № 24194 від 13.10.2025 року, яку декларант надавав до митного оформлення. Крім цього, у довідці вказано розмір витрат на страхування вантажу - 9 516,57 грн, які декларантом було задекларовано та включено до складу митної вартості товару.
Слід зазначити, що за висновками Верховного Суду, сформованими у постанові від 31 травня 2019 року у справі № 804/16553/14, якщо закон не визначає доказ (докази), винятково яким (-ми) має підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Окрім того, на підтвердження вказаного факту до митного оформлення надавались рахунок на оплату № 3339 від 06.08.2025 року та платіжна інструкція від 06.08.2025 № 2610 на суму 9 516,57 грн.
Отже, заявлене числове значення про транспортні витрати, окрім довідки експедитора, яка надавалась до митного оформлення підтверджуються наданими документами (рахунками на оплату транспортних послуг № 4058 від 23.09.2025 та № 6027 від 13.10.2025; рахунком на оплату № 3339 від 06.08.2025; платіжними інструкціями від 23.09.2025 № 2694 та від 13.10.2025 № 2724; платіжною інструкцією від 06.08.2025 № 2610; Заявкою № 53 від 13 жовтня 2025 року; актами виконаних робіт № 4058 від 20.10.2025 та № 6027 від 20.10.2025) та спростовують доводи і припущення митниці про можливі додаткові витрати позивача.
З огляду на встановлені обставини справи, суд вважає доводи митниці щодо неможливості митного органу перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі через відсутність договору про надання транспортних послуг, укладеного між Global Connectsons Supply Chain Sulutions (Перевізник) та ТОВ "ГРУПА BIA ДНІПРО" (Замовник), відсутність документів, що підтверджують витрати на зберігання чи то перебування в портах контейнера №TCKU7602187, а також зазначення порту відправлення - NANSHA, China, необґрунтованими та безпідставними, а тому відхиляє їх.
Щодо аргументів відповідача про умови оплати за поставлений товар, а саме: в п.4.1 контракту від 05.05.2019 року №02/2019 зазначено, що Покупець здійснює платіж за партію товару, вказаного в інвойсі, протягом 90 днів з дати поставки, або попередньої оплати, відповідно до умов, зазначених в специфікації на дану партію товару, а в специфікації від 14.07.2025 № 01/25 зазначено умови оплати до 120 днів від дати поставки на склад покупця, суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог п.4 ч.2 ст.53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
Судом встановлено, що умовами п.4.1 Контракту 05.05.2019 року № 02/2019 визначено, що Покупець здійснює платіж за партію товару, вказаного в інвойсі протягом 90 днів з дати поставки, або передоплата відповідно до умов, зазначених в специфікації на дану партію товару.
У Специфікації №01/25 від 14.07.2025 року сторони визначили наступні умови оплати: оплата до 120 календарних днів від дати поставки товару на склад покупця.
З матеріалів справи встановлено, що позивачем було здійснено оплату за товар частково, в розмірі 95 000,00 доларів США згідно платіжної інструкції від 03.11.2025 №20227.
Отже, враховуючи дату митного оформлення товару - 17.10.2025 року, строк оплати товару, згідно умов Специфікації №01/25 від 14.07.2025 року, є таким що не настав на момент митного оформлення товару.
Водночас слід зазначити, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови, на яких повинна здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються. У зв`язку з цим розбіжності щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнів в достовірності задекларованої митної вартості.
Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 29 липня 2020 року у справі № 420/1709/19. 
Отже, відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю, а тому суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Таким чином, наведені вище доводи митниці про надання не в повному обсязі відомостей щодо числових значень складових митної суд вважає необґрунтованими та безпідставними.
Щодо доводів відповідача наведених у відзиві на позовну заяву про те, що позивач в ДМВ зобов`язаний зазначити суму роялті до митної вартості спірного товару, з огляду на наявність у нього права на володіння знаку для товарів і послуг та відсутність сплати ліцензійних платежів, суд наголошує на тому, що такі доводи відповідача не були підставою для прийняття оскаржуваних рішення та картки відмови та не зазначались митним органом під час митного оформлення товару, а тому не приймаються судом, як обґрунтування правомірності прийняття оскаржуваних рішення та картки відмови.
Водночас суд приймає до уваги пояснення позивача про те, що об`єктом права інтелектуальної власності є торгівельна марка «VIA BEAUTY», що належить ОСОБА_1 , який є учасником ТОВ «ГРУПА ВІА ДНІПРО» та жодних ліцензійних договорів ОСОБА_1 із ТОВ «ГРУПА ВІА ДНІПРО» не укладав. Відтак, позивач, замовляє виготовлення продукції у виробника під замовлення, одразу з нанесенням логотипа та пакування, маркування виготовленої продукції для реалізації на території України під торговою маркою «VIA BEAUTY».
Слід зазначити, що висновки Верховного суду та Шостого апеляційного адміністративного суду, на які посилається відповідач у відзиві, судом не приймаються до уваги, оскільки вони були викладені за інших обставин ніж у цій справі. 
На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що наведені відповідачем підстави, жодним чином не перешкоджають митному органу перевірити митну вартість імпортованого товару на підставі наданих позивачем документів.
Надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
В той же час, відповідачем суду не надано жодних доказів недостовірності заявленої позивачем вартості товару, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Під час розгляду справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами про наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.
Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.
Суд вважає за необхідне зазначити, що передбачене частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені частиною третьою статті 53 Митного кодексу України - надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а відтак суперечності (розбіжності) між відомостями які не впливають на ціну товару та інші складові митної вартості не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару та витребування додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 МК України.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 22.04.2019 року по справі №815/6242/17, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.
У постанові від 29.01.2019 року по справі № 815/6827/17 Верховний Суд зазначив, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку. 
Суд вважає, що надані TOB «ГРУПА ВІА ДНІПРО» документи для проведення митних оформлень підтверджують заявлену митну вартість товарів за основним методом (за ціною договору), а ті розбіжності, які стали підставою для прийняття спірного рішення та картки відмови є формальними та несуттєвими, які не впливають на рівень заявленої митної вартості, тому доводи відповідача про те, що подані позивачем документи не дозволяли у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів та відомості щодо їх ціни, не відповідають фактичним обставинам справи, натомість митний орган безпідставно визначив митну вартість за другорядним методом.
Окрім того, як вбачається з оскаржуваного рішення Митниці, в ньому міститься посилання лише на раніше оформлену митну декларацію, на підставі якої проведено митне оформлення подібного товару і не проведено детальне дослідження декларації з доданими до нею документами. В графі 33 оскаржуваного рішення зазначено номер митної декларацій за якою раніше здійснювалось митне оформлення товарів, дата її складання, сума митної вартості товару за кг. При цьому, відповідачем не зазначені загальна кількість партії товару у штуках, вага партії товару, не зазначено виробник та відправник товару, умови поставки, розрахунок митної вартості тощо. 
З огляду на вищевикладені норми права та встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів № UA100320/2025/000127/2 від 17.10.2025 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100320/2025/000791 від 17.10.2025 року були прийняті відповідачем безпідставно, вони є протиправними та підлягають скасуванню.
Інші доводи представників сторін не є юридично значимими та не впливають на висновки суду.
Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Окрім того, що згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст. 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. 
Згідно з ч. 2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Товариством з обмеженої відповідальністю «ГРУПА ВІА ДНІПРО» належним чином доведено протиправність рішення про коригування митної вартості товарів №UA100320/2025/000127/2 від 17.10.2025 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100320/2025/000791 від 17.10.2025 року.
В свою чергу, відповідачем доводи позивача не спростовані, правомірність оскаржуваних рішення та картки відмови не доведено.
За наведених обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-77, 139, 242-246, 257, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУПА ВІА ДНІПРО» (49101, м. Дніпро, проспект Олександра Поля, 36, код ЄДРПОУ 38754647) до Київської митниці (03124, м. Київ, бульвар Гавела Вацлава, 8А, код ЄДРПОУ 43997555) про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови, – задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA100320/2025/000127/2 від 17.10.2025 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100320/2025/000791 від 17.10.2025 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці (код ЄДРПОУ 43997555) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУПА ВІА ДНІПРО» (код ЄДРПОУ 38754647) судовий збір в розмірі 10940 (десять тисяч дев`ятсот сорок) грн. 56 коп.
Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст.295,297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення складено та підписано 02.02.2026 року.

Суддя О.М. Неклеса