ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 33/821/31/26 Справа № 695/905/25 Категорія: ч. 1 ст. 173-7 КУпАП 	Головуючий у І інстанції Степченко М. Ю. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А.В.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

05 січня 2026 року м. Черкаси 

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., за участі захисника Федини О.В. (в режимі відеоконференції), правопорушника ОСОБА_1 , законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_2 , неповнолітньої потерпілої ОСОБА_3 та представниці адвокатки Притули Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника Федини О.В. на постанову Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 28.08.2025 р., якою ОСОБА_1 , який народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Рокитне Білоцерківського
р-ну Київській обл., громадянина України,
який має вищу освіту, одружений, проживає

АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адмінправопорушення за ч. 1 ст. 1737 КУпАП. 
Справу закрито в зв`язку з закінченням на момент розгляду строків, передбачених ст. 38 КУпАП, - 

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду, 13.02.2025 р. о 13:50 год. в спортивному залі Благодатнівської ЗОШ Власенко А.В. вчинив відносно неповнолітньої ОСОБА_3 образливі дії сексуального характеру, а саме зробив один хлопок рукою по сідницях останньої, чим вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 1737 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник Федина О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю події і складу адмінправопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд не повно, поверхнево та не об`єктивно розглянув матеріали справи про адмінправопорушення, без з`ясуванні всіх фактичних обставин справи, спрощено підійшов до розгляду справи. 
Просить повторно дослідити докази, відеозаписи долучені до матеріалів та опитати ОСОБА_1 . 
Звертає увагу суду на те, що сама обстановка, місце і дійсні обставини не дають жодних підстав вважати що з суб`єктивної сторони у діях ОСОБА_1 був хоч якийсь сексуальний підтекст. ОСОБА_1 пояснив, що на момент прибуття (зі знаним навмисним запізненням на урок) у спортзал неповнолітньої ОСОБА_3 учні грали у волейбол, він слідкував за грою. Коли підійшла неповнолітня ОСОБА_3 і стала обличчям до нього, а спиною до гравців, він не припиняючи слідкування за грою своєю рукою за руку відвів ученицю до стіни спортзалу, поряд з собою щоб вона так само було звернена до ігрового майданчика і бачила події, ОСОБА_1 так вчинив лише з міркувань безпеки щоб уникнути травмування учениці. 
За версією обвинувачення «діяння» відбувалося під час уроку фізкультури в спортзалі за присутності цілого класу учнів, однак поліція не встановила та не відобразила в матеріалах навіть приблизної кількості та персонального складу учнів, при цьому ніхто не бачив, не чув самої події «сексуального домагання». Така подія не підтверджується доказами, а наданими стороною захисту доказами спростовується.
Письмові пояснення свідків викладені з навмисним акцентом на чутках, також не опитані всі присутні в спортзалі особи, а чутки не мають жодних підтверджень об`єктивної дійсності, оскільки ніколи про це не було жодних скарг чи проваджень.
Обвинувачення і потерпіла намагаються стверджувати, що насильницьке затягування її у кабінет вчителем у присутності цілого класу учнів лишилася непоміченою окрім свідка неповнолітньої ОСОБА_4 , яка єдина бачила подію затягування в кабінет, однак не бачила шльопка по сідницях. 
Свідок неповнолітня ОСОБА_5 спростовує перебування свідка неповнолітньої ОСОБА_4 в спортзалі, повідомила, що остання під час гри і появи до спортзалу неповнолітньої ОСОБА_6 перебувала в роздягальні та взагалі не могла бачити жодної події.
Свідок неповнолітня ОСОБА_7 категорично спростувала правдивість пояснень ОСОБА_4 , оскільки вони разом перебували в роздягальні, зайшли в спортзал після того як прийшла посеред уроку потерпіла.
Ряд свідків вказують на тривалий конфлікт між вчителем та ученицею ОСОБА_3 , її батьками, що виник в ході учбового процесу, які належним чином характеризують їх обох та вказують на неодноразові прилюдні висловлювання останньої ще до події про бажання вчинити дії щодо звільнення вчителя з роботи, після звернення до поліції прямо і дослівно наведені висловлювання, що ОСОБА_3 звільнила з роботи ОСОБА_1 , як і обіцяла.
Вказане свідчить про наявний і неодноразово висловлений мотив неповнолітньої потерпілої оговорити вчителя з власної неприязні.
Окремої оцінки заслуговує наявна довідка лікаря від 14.02.2025 р., відповідно до якої потерпіла відчула дуже сильний біль в руці, однак жодних патологій виявлено не було, що вказує на маніпулятивність дій потерпілої та свідоме бажання створити докази вини вчителя (т. 1, а. пр. 27).
Адвокатка Притула Л.О. подала заперечення на апеляційну скаргу, в яких вона просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Зазначає, що доводи захисника Федини О.В. про надуманість події з метою дискредитації вчителя не ґрунтуються на доказах. Суперечливими є пояснення і самого ОСОБА_1 про те з ким в нього був конфлікт чи непорозуміння і з приводу чого, оскільки в суді він зазначав про конфлікт з ОСОБА_2 , потім в суді апеляційної інстанції зазначив про конфлікт зі старостою села, який через ситуацію з ОСОБА_2 хотів вирішити якісь питання про працевлаштування знайомого замість ОСОБА_1 . Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 факту вчинення протиправних дій зазначений факт поза розумним сумнівом підтверджено доказами в сукупності як поясненнями неповнолітньої потерпілої, які протягом всього часу є незмінними, так і письмовими поясненнями свідків, висновком спеціаліста психолога, яка виснувала та підтвердила в судовому засіданні про те, що у неповнолітньої потерпілої є психологічні ознаки які свідчать про те, що вона зазнала та продовжує зазнавати психологічних страждань, які перебувають у причинному зв`язку з діями ОСОБА_1 . 

Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши захисника Федину О.В. та правопорушника ОСОБА_1 , які підтримала апеляційну скаргу та просили її задовольнити, законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_2 , адвокатку Притулу Л.О. та неповнолітню потерпілу ОСОБА_3 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити постанову суду без змін, допитавши психолога ОСОБА_8 , перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги та заперечень, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не-обґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;
4) змінити постанову.
Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до вимог ст. ст. 254-256 КУпАП.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 1737 КУпАП, за сексуальне домагання, тобто умисне вчинення проти бажання особи образливих, принизливих дій сексуального характеру, виражених вербально або невербально (слова, жести, рухи тіла), у тому числі із використанням електронних комунікацій настає адмінвідповідальність.
Під сексуальним домаганням, яке утворює склад адмінправопорушення, розуміються дії сексуального характеру, що не посягають на статеву свободу чи статеву недоторканість особи, виражені вербально, невербально або фізично (слова, жести, рухи тіла, доторкування, поплескування або інші аналогічні дії), які ображають чи принижують гідність особи та можуть супроводжуватися створенням щодо неї залякувального, ворожого або образливого, принизливого середовища (ситуації) (ст. 1 Закону України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків»).
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані судом за ч. 1 ст. 1737 КУпАП, як сексуальне домагання, що було виражено фізично - він зробив один хлопок рукою по сідницях потерпілої.
Згідно ст. 10 КУпАП, адмінправопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Сексуальні домагання - це порушення особистих кордонів та субординації без згоди, висловлювання, жести та дії, які змушують людину відчувати себе некомфортно, принижують її чи лякають.
Суд першої інстанції визнав доведеним факт вчинення ОСОБА_1 сексуального домагання стосовно неповнолітньої потерпілої ОСОБА_3 , що було виражено фізично –один хлопок рукою по сідницях потерпілої, з таким висновком погоджується і апеляційний суд.
Всупереч тверджень апеляційної скарги, у діях ОСОБА_1 наявний склад адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1737 КУпАП, що підтверджується такими доказами.
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову щодо ОСОБА_1 у зв`язку з невідповідністю висновків судді фактичним обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права є необґрунтованими та спростовуються даними дослідженими та наведеними в постанові суду доказами.
Вина ОСОБА_1 підтверджується дослідженими в судовому засіданні протоколом про адмінправопорушення серії ВАВ №025125 від 25.02.2025 р. ( т. 1, а. пр. 1), рапортом т.в.о. інспектора сектору «Служба освітньої безпеки» Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській обл. Д. Протасевича ( т. 1, а. пр. 5), копією довідки за результатами перевірки матеріалів ЄО № 3330 ( т. 1, а. пр. 6), копією протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ( т. 1, а. пр. 7-8), копією рапорту диспетчера Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській обл. від 14.02.2025 р. ( т. 1, а. пр. 9), які складені уповноваженими посадовими особами, містять всі необхідні відомості та обставини вчинення правопорушення та яким надана відповідна правова оцінка.
Крім письмових доказів, суд першої інстанції допитав у судовому засіданні неповнолітню потерпілу ОСОБА_3 , яка повністю підтвердила обставини, які викладені у протоколі про адмінправопорушення, дослідив висновок спеціаліста за результатами психологічного обстеження від 3.06.2025 р. ( т. 1, а. пр. 187-192, додатки 193-206). 
Суд першої інстанції надав належну оцінку показам свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_4 та оскільки вони не були безпосередньо присутні при вчиненні ОСОБА_1 дій сексуального домагання, а являються лише «свідками за слів інших осіб», то їх пояснення суд обґрунтовано не прийняв до уваги.
Суд першої інстанції в судовому засіданні також дослідив відеозаписи, грамоти та подяки, надані стороною захисту, та обґрунтовано зазначив, що вони не стосуються предмета судового розгляду, містять характеризуючи дані стосовно особи порушника та неповнолітньої потерпілої, а інші надані сторонами письмові докази не підтверджують та не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушення.
Достовірність даних, викладених в протоколі та правдивість показань, перевірені в судовому засіданні, а тому суд, відповідно до вимог ст. ст. 245 та 251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини даної справи і з урахуванням наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, дійшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1737 КУпАП. 
Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1737 КУпАП.
Вчинення сексуального насильства відносно неповнолітньої потерпілої ОСОБА_3 
призвело до порушення переживання нею почуттів психологічного благополуччя та особистої гідності.
Допитана апеляційним судом психолог ОСОБА_13 підтвердила даний нею висновок спеціаліста за результатами психологічного обстеження від 3.06.2025 р. та пояснила, що висновок складено на підставі звернення ОСОБА_2 . Неповнолітня ОСОБА_3 може давати правильні свідчення дій за участю ОСОБА_1 , у неповнолітньої ОСОБА_3 не виявлено ознак підвищеної схильності до фантазування, в неї є психологічні ознаки, які свідчать, що вона зазнала та продовжує зазнавати психологічних страждань, які знаходяться в причинному зв`язку з діями ОСОБА_1 , опис неповнолітньою ОСОБА_3 своїх переживань у ситуаціях безпосередньої взаємодії з вчителем ОСОБА_1 , її свідоме намагання уникати спілкування та взаємодії з ним, є ознакою того, що неповнолітня ОСОБА_3 зазнала психологічного насильства з боку ОСОБА_1 , опис своїх переживань у момент здійснення ОСОБА_1 непристойних доторкань неповнолітньої потерпілої кваліфікується спеціалістами в сфері психологічного здоров`я як домагання. Уся сукупність дій ОСОБА_1 стосовно неповнолітньої ОСОБА_3 призвели до порушення переживання нею почуттів психологічного благополуччя та особистої гідності.
Суд першої інстанції правильно встановив, що 13.02.2025р. о 13:50 год. в спортзалі ОСОБА_14 ( АДРЕСА_2 ) ОСОБА_1 вчинив відносно неповнолітньої ОСОБА_3 образливі дії сексуального характеру, а саме зробив один хлопок рукою по сідницях останньої, з таким висновком суду погоджується і апеляційний суд.
Доводи апеляційної скарги про те, що письмові пояснення свідків в постанові суду викладені з «акцентом» на чутках, працівниками поліції не були опитані всі присутні в спортзалі особи, на ОСОБА_1 не було жодних скарг на подібні дії, твердження потерпілої про насильницьке затягування її у кабінет вчителем у присутності учнів, що лишилося непоміченим ніким, окрім свідка ОСОБА_4 , що свідок ОСОБА_15 спростовує перебування ОСОБА_4 в спортзалі, що свідок ОСОБА_7 також спростувала правдивість пояснень ОСОБА_4 , що ряд свідків вказують на тривалий конфлікт між вчителем та ученицею ОСОБА_3 , її батьками, після звернення до поліції про прямі і дослівно наведені висловлювання, що ОСОБА_3 звільнила з роботи ОСОБА_1 як і обіцяла, що свідчить про наявний і неодноразово висловлений мотив потерпілої оговорити вчителя з власної неприязні є необґрунтованими і не заслуговують на увагу з огляду на наступне.
Аналізом матеріалів справи встановлено, що викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1737 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним, обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.
Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адмінправопорушення, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адмінправопорушення та ухвалив законну та обґрунтовану постанову.
Суд першої інстанції допитав виключно тих свідків, про допит яких були заявлені клопотання учасниками судового розгляду, суд виклав у своїй постанові всі пояснення, які стосуються виключно обставин, які викладені у протоколі про адмінправопорушення та які були предметом судового розгляду, при цьому суд надав чіткі і зрозумілі обґрунтування, чому він сприймає одні пояснення та відкидає інші, а тому апеляційний суд не вбачає в діях суду першої інстанції відповідних порушень та підстав для задоволення апеляційної скарги.
Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.
Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження по адміністративній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про допущені порушення в процесі провадження у цій справі не ґрунтуються на матеріалах справи із яких вбачається, що порушень закону, які б тягли скасування чи зміну постанови допущено не було. 
Матеріали справи містять докази доведеності події адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1737 КУпАП, та вини ОСОБА_1 у його вчиненні.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Постанову Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 28.08.2025 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1737 КУпАП, справу закрито в зв`язку з закінченням на момент розгляду строків, передбачених ст. 38 КУпАП - залишити без змін, апеляційну скаргу захисника Федини О.В. залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя    Белах А.В.