ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"31" грудня 2025 р. справа № 300/5720/25
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Тимощука О.Л., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, 

ВСТАНОВИВ:
Кузів Володимир Миколайович (надалі, також - представник позивача, Кузів В.М.), який діє в інтересах ОСОБА_1 (надалі, також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з позовною заявою до Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (надалі, також - відповідач, Департамент, Департамент поліції особливого призначення "ОШБ НПУ "ІНФОРМАЦІЯ_1"), в якій просить:
- визнати протиправними дії Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2025 рік;
- зобов?язати Департамент поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 рік у кількості 14 днів, за 2016 рік у кількості 14 днів, за 2017 рік у кількості 14 днів, за 2018 рік у кількості 14 днів, за 2022 рік у кількості 14 діб, за 2023 рік у кількості 14 діб, за 2024 рік у кількості 14 діб та за 2025 рік у кількості 14 діб, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби.
Позовні вимоги мотивовано тим, що наказом Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 18.02.2025 №167 о/с ОСОБА_1 згідно з пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (надалі, також - Закон 580-VIII), звільнений зі служби в поліції за станом здоров`я. На переконання представника позивача, Департамент протиправно в день звільнення не провів з позивачем повний розрахунок, а саме не виплатив грошову компенсацію за невикористані додаткові відпустки як учаснику бойових дій відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII (надалі, також - Закон №3551-ХІІ) 2015 рік у кількості 14 днів, за 2016 рік у кількості 14 днів, за 2017 рік у кількості 14 днів, за 2018 рік у кількості 14 днів, за 2022 рік у кількості 14 діб, за 2023 рік у кількості 14 діб, за 2024 рік у кількості 14 діб та за 2025 рік у кількості 14 діб, про що свідчать довідка Головного управління НПУ в Івано-Франківській області від 22.07.2025 №122436-2025 та довідка Департаменту поліції особливого призначення "ОШБ НПУ "ІНФОРМАЦІЯ_1" від 09.07.2025 №739/59/18-2025. Беручи до уваги зазначене, з метою захисту порушеного права, ОСОБА_1 , через уповноваженого представника, звернулася до суду з цією позовною заявою.
Надалі, представник позивача 13.08.2025 подав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви (а.с.36).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.08.2025 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 262 КАС України (а.с.37-38).
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи 22.08.2025 (а.с.42-71). Департамент вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, з огляду на наступне.
Мотивуючи свою позицію відповідач наголошує, що позивач наказ Департаменту про звільнення від 18.02.2025 №167 о/с не оскаржував. Департамент звертає увагу, що додаткова відпустка учасникам бойових дій визначена статтею 16-2, що належить до розділу ІІІ "Додаткові відпустки у зв`язку з навчанням. Творча відпустка. Відпустка для підготовки та участі в змаганнях. Додаткова відпустка окремим категоріям громадян та постраждалим учасникам Революції Гідності" Закону України "Про відпустки" від 15.11.1996 №504/96-ВР (надалі, також Закон №504/96-ВР). Департамент поліції особливого призначення "ОШБ НПУ "ІНФОРМАЦІЯ_1" зазначає, що відпустка учасникам бойових дій є додатковою відпусткою із збереженням заробітної плати і до переліку щорічних відпусток не входить, а тому не підпадає під дію статті 24 Закону №504/96-ВР, така відпустка не переноситься на наступні періоди, не продовжується у випадку хвороби, не ділиться на частини, а відтак, на переконання відповідача, не підлягає компенсації у разі невикористання. 
Окрім цього, за доводами відповідача, позивач не проходив службу в Департаменті поліції особливого призначення "ОШБ НПУ "ІНФОРМАЦІЯ_1" у 2015-2022 роках, адже на той час Департаменту взагалі не існувало.
З урахуванням зазначеного, Департамент поліції особливого призначення "ОШБ НПУ "ІНФОРМАЦІЯ_1" вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що не підлягаю задоволенню.
Надалі, Департамент, через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, 22.08.2025 направив до суду додаткові пояснення у справі (а.с.72-76). Відповідач наголошує, що позивач звільнився на початку календарного року, а саме: 18.02.2025, а отже не має підстав для компенсації за цей рік, адже рік не закінчений і позивач мав право протягом року, у разі не звільнення, реалізувати своє право на відпустку. 
Представник позивача, через канцелярію суду, 01.09.2025 подав відповідь на відзив. За доводами ОСОБА_2 , позивачем не оскаржувався наказ про звільнення від 18.02.2025 №167 о/с, оскільки відсутність у наказі відомостей про компенсацію додаткової відпустки як учаснику бойових дій не впливає на законодавчо встановлене право позивача на отримання сум компенсації за всі дні невикористаної ним відпустки, зокрема не позбавляє його права на отримання відповідної гарантованої трудовим законодавством компенсації, та не звільняє відповідача як роботодавця від обов`язку щодо виплати таких сум компенсації при звільненні поліцейського зі служби (а.с.77-83).
Відповідач засобами поштового зв`язку направив на адресу суду заперечення на відповідь на відзив від 05.09.2025, що, разом із додатками, надійшли на адресу суду 10.09.2025 (а.с.85-96). Департамент поліції особливого призначення "ОШБ НПУ "ІНФОРМАЦІЯ_1" просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив такі обставини.
Як свідчить посвідчення серії НОМЕР_1 від 05.10.2015 ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій (а.с.11).
Наказом Департаменту поліції особливого призначення "ОШБ НПУ "ІНФОРМАЦІЯ_1" від 18.02.2025 №167 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу №1 роти №3 батальйону спеціальних операцій ("ІНФОРМАЦІЯ_2") Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", із 18.02.2025 звільнено зі служби в поліції згідно з пунктом 2 (за станом здоров`я (через хворобу) частини 1 статті 77 Закону №580-VIII (а.с.50).
Відповідно до відомостей коментованого наказу ОСОБА_1 виплачено компенсацію за невикористані: 30 діб щорічної основної оплачуваної відпустки та 09 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік; 30 діб щорічної основної оплачуваної відпустки та 10 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2023 рік; 30 діб щорічної основної оплачуваної відпустки та 11 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2024 рік; 03 доби щорічної основної оплачуваної відпустки та 01 добу додаткової оплачуваної відпустки за 2025 рік (а.с.50).
ОСОБА_1 додаткову відпустку як учасник бойових дій, відповідно до Закону №3551-ХІІ за 2015 рік у кількості 14 діб, за 2016 рік у кількості 14 діб, за 2017 рік у кількості 14 діб, за 2018 рік у кількості 14 діб, за 2022 рік у кількості 14 діб, за 2023 рік у кількості 14 діб та за 2024 рік у кількості 14 діб не використав, підтвердженням чого є довідка управління кадрового забезпечення Головного управління НПУ в Івано-Франківській області від 22.07.2025 №122436-2025 (а.с.14).
Згідно з довідкою Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 09.07.2025 відпустка із збереженням грошового забезпечення (заробітної плати) як учаснику бойових дій за період проходження служби в БСО "ІНФОРМАЦІЯ_2" ДПОП "ОШБ "ІНФОРМАЦІЯ_1" в 2025 році (станом на 18 лютого 2025 року) позивачу не надавалась (а.с.18).
У відповідь на запит представника позивача, листом від 23.07.2025 №122426-2025 "Про надання інформації" Головне управління НПУ в Івано-Франківській області повідомило про те, що відпустка учасникам бойових дій, визначена статтею 16-2 розділу Закону №504/96-ВР є додатковою відпусткою із збереженням заробітної плати і до переліку щорічних відпусток не входить, а тому не підпадає під дію статті 24 Закону №504/96-ВР. Така відпустка на відміну від щорічної надається незалежно від відпрацьованого часу в році, один раз протягом календарного року на підставі заяви працівника та посвідчення учасника бойових дій або інваліда війни. Невикористана у поточному році така відпустка на наступний рік не переноситься, право на неї працівник може реалізувати протягом календарного року. Законодавством не передбачено можливість заміни додаткової відпустки (як учаснику бойових дій) грошовою компенсацією. Компенсація за невикористану додаткову відпустку учасникам бойових дій при звільненні ОСОБА_1 не виплачувалась (а.с.12-13).
Вважаючи протиправними дії Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2025 рік, позивач звернувся до суд за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом статті 5 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час
Як встановлено судом вище по тексту судового рішення ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_1 від 05.10.2015 (а.с.11).
Згідно із пунктом 12 статті 12 Закону №3551-XII учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Закон України "Про відпустки" від 15.11.1996 №504/96-ВР встановлює державні гарантії права на відпустки працівників, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.
Відповідно до статті 4 Закону №504/96-ВР установлюються такі види відпусток: 
1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 
2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 
3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 
3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону); 
4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); відпустка при народженні дитини (стаття 19-1 цього Закону); 
5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону).
Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.
Відповідно до статті 16-2 Закону №504/96-ВР учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсації за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групі (частина 1 статті 24 Закону № 504/96-ВР).
Аналогічні положення містяться в частині 1 статті 83 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 № 322-VIII (надалі, також - КЗпП України).
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII.
Згідно з частиною 1 статті 48 Закону №580-VIII призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 вказаного Закону.
Відповідно до частини 1 статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
За приписами статті 92 Закону №580-VIII поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.
Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.
Обчислення тривалості відпусток поліцейських визначено у статті 93 Закону №580-VIII.
Частинами 2-7 статті 93 Закону №580-VIII передбачено, що тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки.
За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів.
Тривалість щорічної відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.
Відпустка тривалістю менше 10 діб за бажанням особи рядового або керівного складу може бути надана одночасно з черговою відпусткою в наступному році.
Поліцейським дозволяється, за бажанням, використовувати відпустку частинами. Одна частина відпустки має бути не менше 10 діб.
Чергова відпустка надається поліцейському, як правило, до кінця календарного року.
У відповідності до частини 9 статті 93 Закону №580-VIII поліцейським, які звільняються зі служби в поліції за власним бажанням, за віком, за станом здоров`я (через хворобу) або у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням організаційних заходів, у році звільнення, за їх бажанням, надається щорічна основна відпустка з наступним звільненням, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. Датою звільнення поліцейського в цьому разі є останній день відпустки.
При звільненні поліцейського зі служби в поліції проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини щорічної відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.
У разі загибелі (смерті) поліцейського таке відрахування не проводиться.
Також, згідно з частиною 10 статті 93 Закону №580-VIII поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі не використані під час проходження служби дні:
щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського;
щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
У разі загибелі (смерті) поліцейського грошова компенсація за всі невикористані ним дні відпусток, передбачених абзацами другим і третім цієї частини, виплачується членам його сім`ї, зазначеним в абзаці третьому частини шостої статті 94 цього Закону, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а в разі їх відсутності такі кошти входять до складу спадщини.
Приписами частини 11 статті 93 Закону №580-VIII встановлено, що відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання із щорічної відпустки здійснюється за письмовим наказом керівника відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами.
За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.
Частинами 1 та 2 статті 94 Закону №580-VIII обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається Кабінетом Міністрів України залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.
Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджені Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 (надалі, також - Порядок №260) визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.
Пунктом 3 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з абзацами 7 і 8 пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі невикористані під час проходження служби дні:
щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського;
щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи.
Виплата грошової компенсації за невикористану відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до законодавства, на день звільнення зі служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення. У випадках припинення виплати грошового забезпечення з підстав, зазначених у пункті 8 розділу I цих Порядку та умов, і призупинення виплати грошового забезпечення з підстав, зазначених у пункті 7 цього розділу, виплата компенсації за невикористану відпустку проводиться з розміру грошового забезпечення, яке було встановлено на день припинення (призупинення), крім премії.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 11 листопада 2021 року у справі № 360/1874/20, право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у статті 92 Закону № 580-VIII. Її аналіз дозволяє зробити висновок, що поліцейським можуть бути надані такі відпустки: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд й щодо грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової соціальної відпустки як учаснику бойових дій, що знайшло своє відображення у постановах від 14 квітня 2021 року у справі № 620/1487/20 і від 29 квітня 2021 року у справі № 200/602/20-а.
Так, Верховним Судом зазначено, що у випадку звільнення поліцейського - учасника бойових дій, йому виплачується компенсація за всі невикористані ним дні відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону № 504/96-ВР та статтею 12 Закону №3551-ХІІ.
Положення Закону №3551-ХІІ не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки.
Відповідно до частини 5 статті 245 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Повертаючись до фактичних обставин справи, суд вважає за необхідне відмітити наступне.
Як свідчить посвідчення серії НОМЕР_1 від 05.10.2015, ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, а відтак має право на пільги, визначені законодавством України для учасників бойових дій (а.с.11).
ОСОБА_1 додаткову відпустку як учасник бойових дій відповідно до Закону №3551-ХІІ за 2015 рік у кількості 14 діб, за 2016 рік у кількості 14 діб, за 2017 рік у кількості 14 діб, за 2018 рік у кількості 14 діб, за 2022 рік у кількості 14 діб, за 2023 рік у кількості 14 діб та за 2024 рік у кількості 14 діб не використав, підтвердженням чого є довідка управління кадрового забезпечення Головного управління НПУ в Івано-Франківській області від 22.07.2025 №122436-2025 (а.с.14).
Згідно з довідкою Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 09.07.2025 позивачу відпустка із збереження грошового забезпечення (заробітної плати) як учаснику бойових дій за період проходження служби в БСО "ІНФОРМАЦІЯ_2" ДПОП "ОШБ "ІНФОРМАЦІЯ_1" в 2025 році (станом на 18 лютого 2025 року) не надавалась (а.с.18).
Враховуючи викладене вище по тексту судового рішення, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 при звільненні зі служби в поліції мав право на отримання грошової компенсації за невикористані ним дні додаткової відпустки, як учасник бойових дій за 2015-2018 роки та 2022-2025 роки.
Однак, як встановлено судом під час розгляду справи, відповідачем протиправно при звільненні позивача не нараховано та не виплачено грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону № 504/96-ВР та статтею 12 Закону №3551-ХІІ за 2015-2018 роки та 2022-2025 роки.
При цьому, суд зазначає, що позивач у позовній заяві просить суд визнати протиправними дії Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2025 рік.
Доказів на підтвердження не використання додаткової відпустки, як учаснику бойових дій чи не виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2019-2021 року позивач суду не надав.
Таким чином, суд вважає за належне визнати протиправними дії Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік та з 2022 року по 2025 рік.

Щодо доводів відповідача про те, що позивач не проходив службу в Департаменті поліції особливого призначення "ОШБ НПУ "ІНФОРМАЦІЯ_1" у 2015-2022 роках, адже на той час Департаменту взагалі не існувало, суд зазначає таке.
Так, Департамент поліції особливого призначення "ОШБ НПУ "ІНФОРМАЦІЯ_1" утворений як юридична особа публічного права міжрегіональний територіальний орган Національної поліції на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 13.01.2023 №30 "Про утворення територіального органу Національної поліції"
Згідно з довідкою Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області від 22.07.2025 №122436-2025 ОСОБА_1 проходив службу в УМВС в Івано-Франківській області з 11.03.2009 по 06.11.2015 та в ГУНП в Івано-Франківський області з 07.11.2015 по 01.04.2024 (а.с.14).
У відповідності до листа Департаменту поліції особливого призначення "ОШБ НПУ "ІНФОРМАЦІЯ_1" від 30.07.2025 "Про розгляд запиту" ОСОБА_1 проходив службу в Департаменті з 01.04.2024 по 18.02.2025 (а.с.53-55).
При цьому, як свідчить наказ Департаменту поліції особливого призначення "ОШБ НПУ "ІНФОРМАЦІЯ_1" від 18.02.2025 №167 о/с "По особовому складу" позивачу при звільненні виплачено компенсацію за невикористані: 30 діб щорічної основної оплачуваної відпустки та 09 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік; 30 діб щорічної основної оплачуваної відпустки та 10 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2023 рік; 30 діб щорічної основної оплачуваної відпустки та 11 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2024 рік; 03 доби щорічної основної оплачуваної відпустки та 01 добу додаткової оплачуваної відпустки за 2025 рік (а.с.50).
Таким чином, із аналізу довідки Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області від 22.07.2025 №122436-2025 та листа Департаменту поліції особливого призначення "ОШБ НПУ "ІНФОРМАЦІЯ_1" від 30.07.2025 "Про розгляд запиту" слідує, що ОСОБА_1 працював в Департаменті з 01.04.2024, однак при звільненні щорічні основні відпустки позивачу компенсовано з 2022 року.
З огляду на викладене, доводи відповідача про те, що позивач не проходив службу в Департаменті поліції особливого призначення "ОШБ НПУ "ІНФОРМАЦІЯ_1" у 2015-2022 роках, як підстава для не виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2018 роки та 2022-2025 роки є помилковими та спростовуються вищенаведеними доказами, наявними в матеріалах справи.

В частині позовних вимог про зобов?язаня Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 рік у кількості 14 днів, за 2016 рік у кількості 14 днів, за 2017 рік у кількості 14 днів, за 2018 рік у кількості 14 днів, за 2022 рік у кількості 14 діб, за 2023 рік у кількості 14 діб, за 2024 рік у кількості 14 діб та за 2025 рік у кількості 14 діб, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби, суд зазначає таке.
Згідно з абзацом 8 пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 виплата грошової компенсації за невикористану відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до законодавства, на день звільнення зі служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення. У випадках припинення виплати грошового забезпечення з підстав, зазначених у пункті 8 розділу I цих Порядку та умов, і призупинення виплати грошового забезпечення з підстав, зазначених у пункті 7 цього розділу, виплата компенсації за невикористану відпустку проводиться з розміру грошового забезпечення, яке було встановлено на день припинення (призупинення), крім премії.
Із аналізу наведеного слідує, що виплата грошової компенсації за невикористану відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до законодавства, на день звільнення зі служби, а не виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби, як цього просить позивач.
Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 2 статті 9 КАС України).
Керуючись статтею 9 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Департамент поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 рік у кількості 14 днів, за 2016 рік у кількості 14 днів, за 2017 рік у кількості 14 днів, за 2018 рік у кількості 14 днів, за 2022 рік у кількості 14 діб, за 2023 рік у кількості 14 діб, за 2024 рік у кількості 14 діб та за 2025 рік у кількості 14 діб, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого ОСОБА_1 мав відповідно до законодавства, на день звільнення зі служби.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
У силу статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відтак, з урахуванням зазначеного вище по тексту судового рішення, суд, на підставі наданих доказів та системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні до суду з цим позовом позивач судовий збір не сплачував, оскільки звільнений від такої сплати на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", підтвердженням чого є посвідченням серії НОМЕР_1 від 05.10.2015 (а.с.11).
Таким чином, оскільки сторонами не надано доказів понесення будь-яких інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, такі не підлягають розподілу на момент ухвалення цього рішення.
На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково. 
Визнати протиправними дії Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік та з 2022 року по 2025 рік.
Зобов`язати Департамент поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 рік у кількості 14 днів, за 2016 рік у кількості 14 днів, за 2017 рік у кількості 14 днів, за 2018 рік у кількості 14 днів, за 2022 рік у кількості 14 діб, за 2023 рік у кількості 14 діб, за 2024 рік у кількості 14 діб та за 2025 рік у кількості 14 діб, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого ОСОБА_1 мав відповідно до законодавства, на день звільнення зі служби.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ;
відповідач: Департамент поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 .

Суддя  /підпис/ Тимощук О.Л.