Справа № 159/8745/25
Провадження № 2/159/632/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2026 року м. Ковель 
Суддя Ковельський міськрайонний суд Волинської області Шишилін О.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини
ВСТАНОВИВ:
Позивач 02.12.2025р. звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 3000,00 грн. щомісячно.
Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказав, що місце проживання дитини зареєстроване за місцем проживання батька, але фактично дитина проживає із позивачем. Відповідач на утримання дитини грошових коштів не надає. За таких підстав просить стягнути аліменти.
Ухвалою суду від 05.12.2025 відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов.
У строк, встановлений судом, відповідач будучи належним чином повідомлений (Ф119 №R067054073698) відзив на пред`явлений позов не подав, повістка не вручена з поміткою «адресат відсутній». 
У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК ).
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про таке.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 28.02.2014 року батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначено відповідача ОСОБА_2 , матір`ю - позивача ОСОБА_1 .
Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття.
За загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема по сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними. Однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом.
Як зазначено в ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
В позовній заяві позивач вказує, що місце проживання дитини зареєстроване за місцем проживання батька.
В ч.3 ст.29 ЦК України вказано, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.
В позовній заяві вказує, що її фактичне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 .
Заявою від 06.01.2026р. позивач просить долучити довідку, яка є додатком до заяви. Фактично до заяви долучає письмове твердження фізичних осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 із підписом, що ОСОБА_3 проживає з матір`ю ОСОБА_1 в кв. АДРЕСА_2 з народження і по даний час.
Заявою від 20.01.2026р. позивач просить долучити до матеріалів справи довідку №02-29/09 від 20.01.2026р. Як вбачається із цієї довідки ОСОБА_3 з 01.09.2020р. і по даний час навчається в закладі ЗЗСО «Ліцей №11 м.Ковеля, який знаходиться за адресом АДРЕСА_3 .
Згідно Витягу з реєстру територіальної громади, щодо місце реєстрації проживання позивача ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_4 , дата реєстрації 31.10.2024р.
Згідно відповіді №2084667 від 03.12.2025р. з ЄДДР відповідач проживає за адресом АДРЕСА_5 .
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
В ст.77 ЦПК України зазначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
 
В ст.78 ЦПК України вказано, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
В ст.79 ЦПК України вказано, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
В ст.80 ЦПК України вказано, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
В ст.81 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Наведені положення процесуального закону вказують, що письмове твердження (як називає позивач - довідка) фізичних осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 із підписом, не є офіційним документом (письмовим доказом) оскільки не містить відомостей про уповноваження органом вказаних осіб, що відповідає за реєстрацію місця проживання фізичних осіб, видавати таки довідки. Тобто така довідка є неналежним доказом в силу ст.77 ЦПК України та не береться судом до уваги. Суд також не бере до уваги твердження вказаних осіб, як свідків, оскільки порядок допиту свідків визначений ст.230 ЦПК України. І позивач із клопотанням про виклик вказаних свідків до суду для їх допиту в порядку ст. 91 ЦПК України не звертався.
Довідка з ЗЗСО «Ліцей №11» не може достовірно вказати про місце проживання дитини за адресом АДРЕСА_1 , оскільки в ній відсутня така інформація. За наявності в ній інформації можливо лише припустити, що дитина може проживати в м. Ковелі, що відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Позивач стверджує, що він не проживає за адресом реєстрації місця проживання, проте доказів про свої фактичне проживання за адресом АДРЕСА_1 суду не надав.
Разом із цим суд визнає не спростованим твердження позивача, що місце проживання дитини зареєстроване на місцем проживання батька за адресом АДРЕСА_5 , оскільки позивачем не надано буд-якого доказу. Тому у даному випадку, суд керується вимогами ч.3 ст.29 ЦК України, щодо місця проживання дитини у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батька в м. Ковелі, на що також вказує про навчання дитини у ЗЗСО «Ліцей №11» в м. Ковелі.
Інших доказів, як угоди між батьками про проживання дитини, або доказів про вирішення спору про місце проживання дитини (органом опіки або судом) суду не надано.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Наведене вказує, що аліменти суд може присудити лише за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.
За таких умов суд дійшов висновку, що позивачем не доведено право на присудження їй аліментів, оскільки наданих позивачем суду доказів не достатньо для доведення обставини, що позивач проживає за адресом АДРЕСА_1 та з ним за цією адресою проживає дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Оскільки позивачем не доведено право на присудження аліментів з відповідача, інші питання, щодо розміру та порядку отримання аліментів суд не вирішував.
Керуючись ст.12, 81, 82, 259, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, на підставі ч.3 ст.181 СК України, суд, 
У Х В А Л И В :
В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Головуючий:	О. Г. ШИШИЛІН