ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65119, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"02" лютого 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/4097/25	
Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І., розглянувши без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження 
справу № 916/4097/25
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, код ЄДРПОУ 40121452);
до відповідача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "РОБОЧА 78" (73027, м. Херсон, вул. Робоча, буд. 78, код ЄДРПОУ 44189708);
про стягнення 94 489,87 грн.,
ВСТАНОВИВ:
07.10.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. № 4208/25) до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "РОБОЧА 78", в якій просить суд стягнути з відповідача 94 489,87 грн. – заборгованості, у тому числі: 68 171,93 грн. – суму основної заборгованості, 10 640,63 грн. – пені, 3 910,35 грн. – 3% річних та 12 486,96 грн. – інфляційних витрат, а також суму судових витрат.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору постачання природного газу № 101/ПГ-2600-К від 30.06.2021, в частині повної та своєчасної оплати за спожитий природний газ за період липень 2023 – грудень 2024 року.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.10.2025 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/4097/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.
Вказаною ухвалою суду було запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч. 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). 
Ухвала Господарського суду Одеської області про відкриття провадження у справі № 916/4097/25 від 13.10.2025 була надіслана позивачу та його представнику до їх електронних кабінетів, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронних листів від 13.10.2025. 
Відповідачу - ОСББ "РОБОЧА 78" ухвала суду про відкриття провадження у справі від 13.10.2025 року була надіслана в межах строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, на адресу: 73027, м. Херсон, вул. Робоча, буд. 78, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідь з якого отримано на запит суду № 1868437 від 08.10.2025.
Як вбачається з матеріалів справи, надіслана відповідачу рекомендованим листом з позначкою «Судова повістка» ухвала про відкриття провадження у справі була повернута поштовою установою на адресу суду з відбитком календарного штемпелю на конверті та відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення від 30.10.2025 із поштовим конвертом.
Згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відтак, в силу вищенаведених положень законодавства, день спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, який зареєстрований у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.
Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 28.01.2019р. у справі № 915/1015/16.
Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29.03.2021 у справі № 910/1487/20, де зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).
Оскільки ухвала суду про відкриття провадження у справі направлена судом за належною адресою відповідача і повернута поштою, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про відкриття провадження у справі та прийняття позовної заяви до розгляду.
Додатково, з метою повідомлення відповідача про прийняття позовної заяви ТОВ “Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до розгляду та відкриття провадження у справі № 916/4097/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження, судом було розміщено оголошення на офіційному сайті Судової влади України ухвали суду від 13.10.2025 за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/1309220013.
Згідно з ч. ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.
Відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що, суд вважає за можливе відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.
Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення поняття розумний строк вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один і той самий строк для всіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі Броуган та інші проти Сполученого Королівства).
Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.
Конвенція на відміну від національного законодавства України не запроваджує чітких строків розгляду справи, проте посилання на строк містить ст. 6 Конвенції, яка постулює дефініцію розумного строку розгляду справи.
Таким чином, враховуючи введення воєнного стану в Україні згідно Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, суд застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.
У відповідності до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне. 
30.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (постачальник) та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "РОБОЧА 78" (споживач) було укладено Договір постачання природного газу №101/ПГ-2600-К, відповідно до умов п. 1.1. якого, постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ (за кодом згідно УКТЗЕД 2711 21 00 00), власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.
Згідно п. 1.4. договору, фактичний загальний обсяг постачання природного газу за цим договором складається з обсягів постачання природного газу по розрахункових періодах, фактично поставлених постачальником споживачу протягом строку дії цього Договору.
Положеннями п. 1.8. договору передбачено, що обов`язковою умовою для постачання газу споживачу за цим Договором, є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з оператором ГРМ договору на розподіл природного газу (для споживачів, об`єкти яких приєднані до газорозподільних мереж) або з оператором ГТС договору на транспортування природного газу (для споживачів, об`єкти яких приєднані до газотранспортної системи), на підставі яких споживач набуває право санкціоновано відбирати газ з газорозподільної або газотранспортної системи, та присвоєння споживачу (його об`єктам споживання) ЕІС-кодів.
В п. 1.9. договору сторони погодили перелік ЕІС-кодів точок комерційного обліку споживача:
1. Місцезнаходження точки комерційного обліку: 73000 м.Херсон, вул. Робоча 78; EIC-код точки комерційного обліку (код типу 2) - 56ZM35T1859JO01K; Назва точки виходу з газотранспортної системи: AT «Херсонгаз»;
2. Місцезнаходження точки комерційного обліку: 73000 м.Херсон, вул. Робоча 78; EIC-код точки комерційного обліку (код типу 2) - 56ZM35T1859JO02I; Назва точки виходу з газотранспортної системи: AT «Херсонгаз».
Відповідно до п. 2.6. договору, приймання - передача газу, поставленого постачальником та прийнятого споживачем у розрахунковому періоді, оформлюється шляхом підписання та скріплення печаткою (за наявністю) акту приймання-передачі природного газу, в якому зазначається фактичні обсяги спожитого газу та його вартість.
Згідно п. 2.7. договору, для складання акту приймання-передачі природного газу за підсумками розрахункового періоду постачальник використовує дані з Інформаційної платформи Оператора ГТС, не раніше 9 числа місяця наступного за розрахунковим періодом.
Положеннями п. 2.8. договору передбачено, що постачальник направляє споживачу два примірника підписаного та скріпленого печаткою акту до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом.
Споживач протягом 2 (двох) банківських днів з дати тримання актів приймання передачі природного газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача та скріплений його печаткою (за наявності), або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту приймання-передачі природного газу (п. 2.9. Договору).
Відповідно до п. 2.10. договору, у випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі природного газу, ненадання письмово обґрунтованого заперечення проти підписання акту або у разі відмови споживача від підписання акту приймання-передачі природного газу до 15 (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим та узгодженим відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС, а вартість поставленого газу розраховується відповідно до умов Договору. Звіряння спожитого природного газу протягом розрахункового періоду здійснюється відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС. Дані Інформаційної платформи Оператора ГТС щодо обсягів природного газу, спожитих споживачем, вважаються обов`язковими для сторін, якщо судом не буде встановлено інше.
Згідно п. 3.1. договору, ціна за 1 тис.куб.м газу протягом дії цього Договору, публікується/оприлюднюється постачальником на офіційному сайті постачальника відповідно до п. 4.4.6. цього Договору.
У випадку, якщо обсяг споживання газу в розрахунковому періоді перевищить 10 тис. куб.м. обсяг спожитого газу понад 10 тис.куб.м, підлягає оплаті за ціною, яка розраховується за наступною формулою: Ц = Цп*1,3, де Ц – ціна, яка підлягає оплаті за 1 тис.куб.м газу, спожитого понад 10 тис.куб.м.; Цп – ціна визначена п. 3.1 договору (п. 3.1.1 договору).
В п. 3.2. договору сторони домовились, що ціна за 1 тис.куб.м газу, опублікована/оприлюднена на власному офіційному сайті постачальника, в порядку п. 4.4.6. цього Договору, є обов`язковою для сторін за цим Договором та є підставою для визначення вартості природного газу, спожитого споживачем в місяці постачання природного газу за новою (зміненою) ціною з 01 (першого) числа місяця, в якому здійснюється постачання природного газу постачальником, без оформлення Додаткової угоди до цього Договору.
Ціна газу за цим договором може змінюватись шляхом опублікування/оприлюднення постачальником зміненої/оновленої ціни за 1 тис.куб.м газу на офіційному сайті постачальника без оформлення Додаткової угоди до цього Договору. У випадку недосягнення сторонами згоди щодо ціни газу, споживач має право змінити постачальника на відповідний період, а постачальник має право не здійснювати постачання газу споживачу у відповідному розрахунковому періоді. При цьому, призупинення постачання/споживання замовлених обсягів газу не є розірванням цього Договору (п. 3.3. Договору).
Положеннями п. 3.4. договору передбачено, що до ціни газу, визначеної у п.3.1. цього Договору, додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи, встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.2019 №3013 -136,576 грн. за 1 тис.куб. м на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 163,89 грн. за 1000 куб. м. на добу.
Згідно п. 3.5. договору, споживач зобов`язується сплатити за цим Договором за 1000 куб. м. газу вартість, яка складається з ціни, визначеної у п. 3.1. цього Договору та тарифу на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи, визначеного у п. 3.4. цього Договору.
Відповідно до п. 3.6. договору, сума платежу за розрахунковий період (далі - сума платежу за газ) визначається як добуток обсягу газу, замовленого на розрахунковий період та вартості 1 тис.куб.м. газу, визначеної у п.3.5. цього Договору.
В п. 3.7. договору передбачено, що оплата за цим договором здійснюється споживачем на рахунок постачальника у наступні строки: 100% суми платежу за газ до 30-го числа газового місяця, що передує розрахунковому періоду (газовому місяцю).
Відповідно до п. 3.8. договору, споживач самостійно розраховує суму платежу за газ і забезпечує оплату в строки, передбачені пунктом 3.6. цього Договору. При цьому Споживач вказує у платіжному дорученні наступну інформацію про призначення платежу: «Оплата за природний газ, згідно Договору».
Згідно п. 3.9. договору, остаточний розрахунок по оплаті вартості фактично поставленого газу здійснюється до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, на підставі акту (актів) приймання-передачі природного газу. У випадку, якщо протягом розрахункового періоду обсяг постачання газу перевищив 10 тис.куб.м, остаточний розрахунок за фактично поставлений газ здійснюється з урахуванням п. 3.1.1. Договору.
Відповідно до п. 3.10 договору, за наявності у споживача заборгованості, грошові кошти, що перераховуються споживачем, зараховуються сторонами в рахунок погашення існуючої заборгованость в порядку черговості її виникнення.
Фактична вартість даного договору визначається шляхом складання вартості обсягів газу, поставлених постачальником споживачу протягом строку дії даного договору (п. 3.13 договору).
Згідно пп. 4.2.3 п. 4.2 договору, споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату поставленого природного газу та інших платежів згідно з умовами цього договору.
Відповідно до пп. 4.3.1 п. 4.3 договору, постачальник має право отримувати від споживача плату за поставлений природний газ та інші платежі відповідно до умов даного договору.
В п. 6.2. договору передбачено, що в разі порушення споживачем порядку та строків оплати поставленого постачальником газу/інших платежів, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла протягом періоду, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення.
Постачальник звільняється від відповідальності за часткове або повне невиконання обов`язків по даному Договору внаслідок внесення змін до діючого законодавства або прийняття рішення органів влади, які роблять неможливим виконання умов цього Договору, а також у випадку неправомірних дій інших учасників ринку природного газу, які унеможливили виконання відповідних обов`язків за Договором (п. 6.3. Договору).
Положеннями п. 7.1. договору, при настанні обставин неможливості повного або часткового виконання будь-якою із сторін зобов`язань по цьому Договору, як-то: пожежа, повінь, землетрус та інші стихійні лиха, аварія на газопроводі, війна та військові дії, блокада, страйки, зміна законодавства України, видання органами виконавчої влади України нормативних актів, що роблять неможливим виконання зобов`язань по цьому Договору, чи Інших, що не залежать від сторін, обставин, сторона яка зазнала впливу таких обставин не несе відповідальності. Дані обставини повинні бути підтверджені Торгово-промисловою палатою України чи іншим компетентним органом.
В п. 7.2. договору сторони погодили, що про настання форс-мажорних обставин, термін їхньої дії та припинення сторона, для якої вони наступили, сповіщає іншу сторону протягом трьох днів з моменту настання таких обставин. Неповідомлення або невчасне повідомлення про настання форс-мажорних обставин позбавляє сторону права посилатися на такі обставини.
Згідно п. 7.3. договору, настання форс мажорних обставин не звільняє споживача від обов`язку оплати за обсяг фактично поставленого газу.
При припиненні обставин, зазначених у пункті 7.1. договору, сторона повинна без зволікання, будь-якими доступними засобами письмово сповістити про них іншу сторону. У повідомленні вказується термін, у який передбачається виконати зобов`язання за даним Договором (п. 7.4. Договору).
Відповідно до п. 7.5. договору, у випадках, передбачених у п. 7.1. договору, термін виконання стороною своїх зобов`язань за даним Договором переноситься відповідно до часу, протягом якого діють такі обставини і їхні наслідки.
Згідно п. 10.1. договору, він набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками (за наявності) та діє у частині постачання природного газу до 31.12 2021 р., а в частині розрахунків між сторонами - до повного їх виконання. За взаємною згодою сторін Договір може бути припинено достроково. При цьому, сторона, яка має намір розірвати Договір письмово попереджає про це іншу сторону за 30 календарних днів до запланованої дати розірвання.
Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 10.1.1 договору).
Як зазначає позивач, на виконання умов договору в період з липня 2023 по грудень 2024, ним було поставлено відповідачу природний газ (у тому числі послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи) в загальному об`ємі 4 549,74 куб.м. на загальну суму 68 171,93 грн., на підтвердження чого було надано акти приймання-передачі природного газу: №12844 від 31.07.2023 на суму 30 815,72 грн.; №15569 від 30.09.2023 на суму 4 847,90 грн.; № 16906 від 31.10.2023 на суму 2 178,54 грн.; №18547 від 30.11.2023 на суму 3003,02 грн.; № 20272 від 31.12.2023 на суму 2 810,03 грн.; №82 від 31.01.2024 на суму 3 112,88 грн.; №2243 від 29.02.2024 на суму 2677,99 грн.; №4140 від 31.03.2024 на суму 2 772,35 грн.; №6168 від 30.04.2024 на суму 1 344,07 грн.; №8366 від 31.05.2024 на суму 2 039,44 грн.; №10078 від 30.06.2024 на суму 1446,19 грн.; №11581 від 31.07.2024 на суму 1397,56 грн.; №13069 від 31.08.2024 на суму 1646,69 грн.; №14561 від 30.09.2024 на суму 1 853,66 грн.; №16078 від 31.10.2024 на суму 2 193,29 грн.; №17900 від 30.11.2024 на суму 2829,52 грн.; № 20215 від 31.12.2024 на суму 1203,08 грн. 
Крім того, 08.08.2025, ТОВ "ГК "Нафтогаз України" звернулось із адвокатським запитом №119/4.2.2-60338-2025 від 08.08.2025 до ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» із проханням надати інформацію з Інформаційної платформи оператора ГТС щодо фактичних обсягів по добового споживання природного газу споживачів, у тому числі щодо споживання обсягів газу ОСББ "РОБОЧА 78" в липні 2023 – грудні 2024 року.
Листом №ТОВВИХ-25-12426 від 12.08.2025 ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» надав відповідь на вказаний адвокатський запит, додатками до якого, зокрема, додано інформацію щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕС-кодом № 56XM0001859JO00O, з якої вбачається, що постачальником - ТОВ "ГК "Нафтогаз України" (ЕІС код постачальника: 56X930000008780B) було поставлено природного газу в період з 01.07.2023 по 31.12.2024, а ОСББ "РОБОЧА 78" (ЕІС-код №56XM0001859JO00O) спожито: з 01.07.2023 по 31.07.2023 – 2 341 куб.м., з 01.09.2023 по 30.09.2023 – 236,90 куб.м., з 01.10.2023 по 31.10.2023 – 116,55 куб.м., 01.11.2023 по 30.11.2023 – 169,06 куб.м., 01.12.2023 по 31.12.2023 - 173,31 куб.м., з 01.01.2024 по 31.01.2024 – 201,30 куб.м., з 01.02.2024 по 29.02.2024 – 182,60 куб.м., з 01.03.2024 по 31.03.2024 – 187,92 куб.м., з 01.04.2024 по 30.04.2024 – 97,65 куб.м., з 01.05.2024 по 31.05.2024 – 124,63 куб.м., з 01.06.2024 по 30.06.2024 – 92,92 куб.м., з 01.07.2024 по 31.07.2024 – 87 куб.м., з 01.08.2024 по 31.08.2024 – 101 куб.м., з 01.09.2024 по 30.09.2024 – 100,94 куб.м., з 01.10.2024 по 31.10.2024 – 120,75 куб.м., з 01.11.2024 по 30.11.2024 – 154,08 куб.м., з 01.12.2024 по 09.12.2024 – 62,13 куб.м.
При цьому, як зазначає позивач, ОСББ "РОБОЧА 78" не здійснило оплату вартості спожитого природного газу, поставленого позивачем в період з липня 2023 по грудень 2024, у зв`язку з чим за відповідачем сформувалась заборгованість на загальну суму 68 171,93грн.
На підставі вищезазначеного, ТОВ "ГК "Нафтогаз України" і звернулось до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з ОСББ "РОБОЧА 78" 68 171,93 грн. – суму основної заборгованості, 10 640,63 грн. – пені, 3 910,35 грн. – 3% річних та 12 486,96 грн. – інфляційних витрат.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:
У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст. 175 Господарського Кодексу України (чинного на час виникнення спірних правовідносин), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.
Згідно з п. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Як встановлено судом, 30.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (постачальник) та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "РОБОЧА 78" (споживач) було укладено договір постачання природного газу №101/ПГ-2600-К, відповідно до умов п. 1.1. якого, постачальник зобов`язався поставити споживачеві природний газ (за кодом згідно УКТЗЕД 2711 21 00 00), власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, а споживач зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.
У відповідності з ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:
1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;
2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження споживання відповідачем заявлених позивачем обсягів природного газу за спірним договором ТОВ ГК «Нафтогаз України» були складені відповідні акти приймання-передачі природного газу до договору № №101/ПГ-2600-К від 30.06.2021, а саме: №12844 від 31.07.2023 на суму 30 815,72 грн.; №15569 від 30.09.2023 на суму 4 847,90 грн.; № 16906 від 31.10.2023 на суму 2 178,54 грн.; №18547 від 30.11.2023 на суму 3003,02 грн.; № 20272 від 31.12.2023 на суму 2 810,03 грн.; №82 від 31.01.2024 на суму 3 112,88 грн.; №2243 від 29.02.2024 на суму 2677,99 грн.; №4140 від 31.03.2024 на суму 2 772,35 грн.; №6168 від 30.04.2024 на суму 1 344,07 грн.; №8366 від 31.05.2024 на суму 2 039,44 грн.; №10078 від 30.06.2024 на суму 1446,19 грн.; №11581 від 31.07.2024 на суму 1397,56 грн.; №13069 від 31.08.2024 на суму 1646,69 грн.; №14561 від 30.09.2024 на суму 1 853,66 грн.; №16078 від 31.10.2024 на суму 2 193,29 грн.; №17900 від 30.11.2024 на суму 2829,52 грн.; № 20215 від 31.12.2024 на суму 1203,08 грн. Всього на суму 68 171,93 грн.
Направлення відповідачу зазначених актів приймання-передачі природного газу, підтверджується наявними в матеріалах справи списками згрупованих поштових відправлень з квитанціями про сплату послуг поштового зв`язку з АТ «Укрпошта» та скріншотами з електронної скриньки позивача (а.с. 57-111). 
Разом з тим, як встановлено судом, зазначені акти приймання-передачі природного газу підписано лише представником постачальника та скріплено відповідною печаткою ТОВ "ГК «Нафтогаз України», доказів підписання актів зі сторони споживача останні не містять. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази письмової мотивованої відмови відповідача від підписання зазначених вищезазначених актів приймання-передачі природного газу за липень 2023 - грудень 2024 року, що свідчить про погодження останнім із вказаними актами та зазначеними в них даними.
Крім того, як встановлено судом, на підтвердження споживання відповідачем вищевказаного обсягу природного газу по непідписаним актам приймання-передачі за липень 2023 - грудень 2024 року ТОВ "ГК «Нафтогаз України» зверталось із адвокатським запитом №119/4.2.2-60338-2025 від 08.08.2025 до ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» із проханням надати інформацію з Інформаційної платформи оператора ГТС щодо фактичних обсягів по добового споживання природного газу споживачів, у тому числі щодо споживання обсягів газу ОСББ "РОБОЧА 78" в липні 2023 – грудні 2024 року.
Листом №ТОВВИХ-25-12426 від 12.08.2025 ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» надав відповідь на вказаний адвокатський запит, додатками до якого, зокрема, додано інформацію щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕС-кодом № 56XM0001859JO00O, з якої вбачається, що постачальником - ТОВ "ГК "Нафтогаз України" (ЕІС код постачальника: 56X930000008780B) було поставлено природного газу в період з 01.07.2023 по 31.12.2024, а ОСББ "РОБОЧА 78" (ЕІС-код №56XM0001859JO00O) спожито: з 01.07.2023 по 31.07.2023 – 2 341 куб.м., з 01.09.2023 по 30.09.2023 – 236,90 куб.м., з 01.10.2023 по 31.10.2023 – 116,55 куб.м., 01.11.2023 по 30.11.2023 – 169,06 куб.м., 01.12.2023 по 31.12.2023 - 173,31 куб.м., з 01.01.2024 по 31.01.2024 – 201,30 куб.м., з 01.02.2024 по 29.02.2024 – 182,60 куб.м., з 01.03.2024 по 31.03.2024 – 187,92 куб.м., з 01.04.2024 по 30.04.2024 – 97,65 куб.м., з 01.05.2024 по 31.05.2024 – 124,63 куб.м., з 01.06.2024 по 30.06.2024 – 92,92 куб.м., з 01.07.2024 по 31.07.2024 – 87 куб.м., з 01.08.2024 по 31.08.2024 – 101 куб.м., з 01.09.2024 по 30.09.2024 – 100,94 куб.м., з 01.10.2024 по 31.10.2024 – 120,75 куб.м., з 01.11.2024 по 30.11.2024 – 154,08 куб.м., з 01.12.2024 по 09.12.2024 – 62,13 куб.м.
Так, в п. 1-2 глави 5 розділу ІV Кодексу ГТС, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р., зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за № 1378/27823 (далі - Кодекс ГTС), який здійснює правове регулювання технічних, організаційних, економічних та правових засад функціонування газотранспортної системи України, передбачено, що постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2496 (далі - Правила постачання природного газу), та за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі у відповідному розрахунковому періоді.
Відповідно до пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи Реєстр споживачів постачальника це перелік споживачів, які в інформаційній платформі закріплені за певним постачальником у розрахунковому періоді.
Інформаційна платформа - електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу.
Оператор газотранспортної системи виконує функції адміністратора інформаційної платформи (пункт 5 глави 3 розділу IV Кодексу ГTC).
Отже, суб`єкти ринку природного газу (в даному випадку позивач та відповідач як продавець та покупець природного газу відповідно) користуються ресурсами інформаційної платформи, адміністратором якої є Оператор ГTC.
Інформаційна платформа має бути доступною всім суб`єктам ринку природного газу та операторам торгових платформ у межах їх прав, визначених цим Кодексом, для забезпечення ними дій, пов`язаних із укладанням угод за короткостроковими стандартизованими продуктами, замовленням, наданням та супроводженням послуг транспортування природного газу, у тому числі для подання номінацій/реномінацій, перевірки величин грошових внесків (фінансової гарантії), а також інших дій, передбачених цим Кодексом.
Для вчинення вищезазначених дій веб-додаток інформаційної платформи має бути доступним у мережі Інтернет цілодобово, сім днів на тиждень (пункт 2 глави 3 розділу IV Кодексу ГTC).
Відповідно до п. 2.10. договору, у випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі природного газу, ненадання письмово обґрунтованого заперечення проти підписання акту або у разі відмови споживача від підписання акту приймання-передачі природного газу до 15 (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим та узгодженим відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС, а вартість поставленого газу розраховується відповідно до умов Договору. Звіряння спожитого природного газу протягом розрахункового періоду здійснюється відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС. Дані Інформаційної платформи Оператора ГТС щодо обсягів природного газу, спожитих споживачем, вважаються обов`язковими для сторін, якщо судом не буде встановлено інше.
Таким чином, враховуючи наявні в матеріалах справи дані з Інформаційної платформи оператора ГТС, суд доходить висновку, що позивачем належним чином підтверджено обсяги поставленого ним і спожитого відповідачем природного газу у період з 01.07.2023 по 31.12.2024 в загальній кількості 4 549,74 куб.м., незважаючи, що акти приймання-передачі природного газу за липень 2023 – грудень 2024 року не підписані відповідачем. 
В силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.
Отже, прийняття відповідачем природного газу від позивача є підставою виникнення у відповідача зобов`язання відповідно до умов цього договору оплатити поставлений природний газ.
За приписами пункту 2 частини 2 статті 13 Закону України "Про ринок природного газу" споживач зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.
В п. 3.7. договору передбачено, що оплата за цим договором здійснюється споживачем на рахунок постачальника у наступні строки: 100% суми платежу за газ до 30-го числа газового місяця, що передує розрахунковому періоду (газовому місяцю).
Згідно п. 3.9. договору, остаточний розрахунок по оплаті вартості фактично поставленого газу здійснюється до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, на підставі акту (актів) приймання-передачі природного газу. У випадку, якщо протягом розрахункового періоду обсяг постачання газу перевищив 10 тис.куб.м, остаточний розрахунок за фактично поставлений газ здійснюється з урахуванням п. 3.1.1. Договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Проте, як встановлено судом, відповідач не здійснив оплату за поставлений природний газ в період з липня 2023 по грудень 2024 року, з огляду на що утворилась заборгованість у загальному розмірі 68 171,93 грн.
Наявність вказаної заборгованості відповідач не спростував, докази, які б підтверджували факт сплати відповідачем спожитого природнього газу за спірний період в матеріалах справи відсутні.
З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача суми основної заборгованості в розмірі 68 171,93 грн, підлягає задоволенню.
Щодо стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно п. 6.2. договору, в разі порушення споживачем порядку та строків оплати поставленого постачальником газу/інших платежів споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла протягом періоду, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення.
Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Так, з огляду на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за спірним договором щодо здійснення повної та своєчасної оплати за поставлений природний газ позивачем нараховано відповідачу пеню в сумі 10 640,63 грн., 3% річних в сумі 3 190,35 грн. (за загальні періоди з 22.08.2023 по 31.07.2025) та інфляційних витрат в сумі 12 486,96 грн (за загальний період з 01.09.2023 по 31.07.2025).
Разом з тим, оцінюючи зазначені вимоги позивача, суд враховує, що згідно ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (надалі - об`єднання) - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.
Статтею 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками.
Згідно з ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» витрати на управління багатоквартирним будинком включають, зокрема, витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна.
Аналіз наведених положень законодавства дає підстави дійти висновку, що ОСББ має особливий статус, відмінний від інших юридичних осіб, оскільки створюється та функціонує як непідприємницьке товариство згідно окремого спеціалізованого Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», має статус неприбутковості, та не є суб`єктом господарювання. Об`єднання не є фізичною особою чи фізичною особою-підприємцем, а як юридична особа воно не має свого власного споживання. Природний газ, що постачається в багатоквартирний будинок використовується задля функціонування спільного майна співвласників (зокрема, роботи індивідуального теплового пункту, котелень, тощо) та для задоволення побутових (спільно-побутових) потреб співвласників (теплопостачання, гарячого водопостачання і інше).
Як встановлено судом, власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: 73027, м. Херсон, вул. Робоча, буд. 78, створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "РОБОЧА 78" з метою належного утримання будинку, забезпечення мешканців будинку (населення) комунальними та іншими послугами.
Відповідно до Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 64/2022 (Указ затверджено Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022) введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та триває на момент прийняття судом рішення у цій справі.
В заявлений позивачем період нарахування пені, 3% річних та інфляційних витрат діяла Постанова Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» №206 від 05.03.2022 в трьох редакціях: від 27.04.2023, від 30.12.2023 та від 06.06.2025).
Так, постановою КМУ України №206 від 05.03.2022 (в редакції від 27.04.2023) визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.
Постановою КМУ України №206 від 05.03.2022 (як в редакції від 30.12.2023, так і в редакції від 06.06.2025) визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій (в редакції від 30.12.2023 - Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій) (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285).
Верховний Суд у постанові від 16.10.2025 у справі №914/2380/24 дійшов висновку, що відповідач (ОСББ) згідно з нормами чинного законодавства є юридичною особою, яка утворена шляхом об`єднання співвласників багатоквартирних будинків, з метою сприяння в отриманні співвласниками багатоквартирного будинку, зокрема, комунальних послуг, які включають в себе і постачання та розподіл природного газу (теплової енергії). При цьому така теплова енергія постачається у багатоквартирний будинок (будинки) виключно для задоволення побутових (спільно-побутових) потреб співвласників будинків. Відповідач, як юридична особа, що створена шляхом об`єднання власників квартир, зокрема фізичних осіб, які у розумінні Закону України "Про ринок природного газу" є побутовими споживачами, споживаючи природний газ для вироблення теплової енергії виключно для забезпечення потреб таких осіб, є колективним побутовим споживачем. Положення постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 прямо не забороняють нарахування ОСББ, які є юридичними особами, неустойки, 3% річних та інфляційних втрат. Проте суд звертає увагу, що ОСББ є неприбутковою організацією, створеною мешканцями будинку (населенням) для забезпечення таких мешканців комунальними послугами. З урахуванням викладеного, Верховний Суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції про застосування постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 до спірних правовідносин.
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що встановлена Кабінетом Міністрів України (як в редакції від 27.04.2023, так і в редакціях від 30.12.2023, від 06.06.2025) заборона нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, поширюється на об`єднання співвласників багатоквартирного будинку як юридичну особу, що створена та діє виключно в інтересах фізичних осіб - власників квартир та приміщень у житловому будинку.
При цьому, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII (зі змінами) для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається, зокрема, інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, передбачених пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначаються у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку (ч. 3 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).
06.12.2022 Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», п. 1 якої передбачено, що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (далі - перелік), затверджується Міністерством розвитку громад та територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.
Наказом Міністерства розвитку громад та територій від 28.02.2025 № 376 (зі змінами) затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до якого Херсонська міська територіальна громада, на території якої зареєстровано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "РОБОЧА 78" віднесена до території активних бойових дій з 01.05.2023.
Таким чином, враховуючи положення названих нормативно-правових актів, суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних витрат за заявлені позивачем періоди нарахування є неправомірними, порушують права співвласників як побутових споживачів житлово-комунальних послуг, а тому задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд вважає за доцільне частково задовольнити позовні вимоги зі стягненням з відповідача на користь позивача 68 171,93 грн. – суми основної заборгованості. В решті позову слід відмовити.
На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, судові витраті щодо сплати судового збору, покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.
Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "РОБОЧА 78" (73027, м. Херсон, вул. Робоча, буд. 78, код ЄДРПОУ 44189708) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, код ЄДРПОУ 40121452) 68 171 (шістдесят вісім тисяч сто сімдесят одну) грн. 93 коп. - основної заборгованості та 1747 (одну тисячу сімсот сорок сім) грн. 69 коп. - витрат по сплаті судового збору.
3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Південно - західного апеляційного господарського суду в порядку ст. 256 ГПК України.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Ю.І. Мостепаненко