ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/3486/20 Суддя (судді) першої інстанції: Щербаков В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Єгорової Н.М.,
суддів - Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельний дім "Енергостіл" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:
У лютому 2020 року позивач - ТОВ "Торговельний дім "Енергостіл" звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, яким просив визнання протиправним та скасування рішення від 11 грудня 2019 року №0119593308 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування в загальній сумі 75994,50 грн.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 лютого 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідно до Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13 грудня 2022 року №2825-IX та Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року №399, справу №640/3486/20 передано на розгляд до Рівненського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 06 березня 2025 року прийнято адміністративну справу №640/3486/20 до провадження, замінено відповідача Головне управління ДПС у м. Києві на правонаступника, Головне управління ДПС у м.Києві, як відокремлений підрозділ ДПС, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2025 року позовні вимоги задоволено повністю.
Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, неповно з`ясовано обставини справи, не досліджено та не враховано надані до суду докази.
Апелянт звернув увагу суду на те, що на підставі розрахунку ІС "Податковий Блок" прийнято рішення від 11 грудня 2019 року №0119593308 у зв`язку з несвоєчасною сплатою позивачем єдиного внеску за період з 23 грудня 2014 року по 24 березня 2016 року.
У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи ТОВ "Торговельний дім "Енергостіл" 25 вересня 2009 року зареєстроване як юридична особа, основний вид діяльності 46.90 неспеціалізована оптова торгівля.
Згідно з повідомленням від 21 жовтня 2011 року №24646/07 ТОВ "Торговельний дім "Енергостіл" взято на облік 25 вересня 2009 року як платника єдиного внеску в управлінні Пенсійного фонду України в Київському районі м. Донецька.
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія АД №080063 від 03 червня 2014 року ТОВ "Торговельний дім "Енергостіл" з 03 червня 2014 року перебувало на обліку в ДПІ у Київському районі м. Донецька ГУ Міндоходів Донецької області.
Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14 лютого 2017 року №1002177318 ТОВ "Торговельний дім "Енергостіл" з 25 вересня 2009 року перебувало на обліку в Маріупольській об`єднаній ДПІ Управління ДФС у Донецькій області (Центрально-Донецьке відділення Київський район м. Донецьк).
Як вбачається з позовної заяви, в період з 23 грудня 2014 року по 23 березня 2016 року ТОВ "Торговельний дім "Енергостіл" не сплачувало суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, нараховані на підставі поданих останнім до органів доходів і зборів (фіскальних органів) щомісячних Звітів форма №Д4 (самостійно задекларованих сум) за листопад 2014 - травень 2015 року, внаслідок чого у Позивача утворилася недоїмка зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в загальній сумі 115 762,90 грн, яку було в добровільному порядку повністю погашено 24 березня 2016 року, що підтверджується випискою по рахунку товариства в ПАТ "Промінвестбанк" №26008601005060 за 24 березня 2016 року та інтегрованої картки платника податків з ІТС "Податковий блок".
Відповідно до протоколу загальних зборів учасників ТОВ "Торговельний дім "Енергостіл" від 02 вересня 2019 року №ТД-2/2019 прийнято рішення про зміну місцезнаходження товариства та визначено нове місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 33-В, оф. 18.
Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 09 вересня 2019 року ТОВ "Торговельний дім "Енергостіл" взято на облік в Головному управлінні ДФС у м. Києві.
Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято рішення від 11 грудня 2019 року №0119593308 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до позивача застосовано штраф за період з 23 грудня 2014 року по 30 листопада 2015 року у розмірі 5011,74 грн, та за період з 21 січня 2015 року по 24 березня 2016 року у розмірі 26018,20 грн і нараховано пеню у розмірі 44964,56 грн. 
ТОВ "Торговельний дім "Енергостіл" подано до Державної податкової служби України скаргу від 27 грудня 2019 року №67 на рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 11 грудня 2019 року №0119593308.
Рішенням Державної податкової служби України від 27 січня 2020 року №3402/6/99-00-08-06-01-06 скаргу товариства залишено без задоволення, а рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 11 грудня 2019 року №0119593308 - без змін.
Вважаючи протиправним оскаржуване податкове рішення позивач звернувся до суду з позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції застосовуючи висновки Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі № 812/292/18, зазначив про те, що перебування платників ЄСВ на обліку в органах доходів, розташованих в населених пунктах, де проводиться антитерористична операція, є підставою для зупинення застосування заходів впливу, стягнення і відповідальності за порушення Закону № 2464-VІ. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (з наступними змінами та доповненнями в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі - ПК України).
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року № 2464-VI.
Відповідно до п.п. 2, 10 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Положеннями ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" встановлений обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з ч. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом; днем сплати єдиного внеску у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів вважається день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.
Указом Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції (АТО) на території Донецької і Луганської областей.
Згідно з ст. 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02 вересня 2014 року № 1669-VII період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, зокрема м. Донецьк, де знаходиться податковий орган, на обліку у якого перебував позивач станом на час початку антитерористичної операції.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р було зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2015 року у справі №826/18327/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року, розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р визнано нечинним.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р визнані такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р, затверджений новий перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, зокрема м. Донецьк, де знаходилися відповідач та податковий орган, на обліку у якому перебував останній.
Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02 вересня 2014 року №1669-VII, який набрав чинності 15 жовтня 2014 року, у Законі України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено п. 9-3 (у подальшому 9-4) такого змісту: " 9-3. Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.
Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.
Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги дійшов висновку про те, що позивач звільнявся від відповідальності за невиконання, несвоєчасне виконання обов`язків платника єдиного внеску встановлених ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення прийнято 11 грудня 2019 року, санкції застосовано за період з 23 грудня 2014 року та з 21 січня 2015 року по 24 березня 2016 року з посиланням на ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", яка визначає заходи впливу та стягнення. 
За положеннями абз. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" її положення поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. У межах спірних відносин період, за який застосовані штрафні (фінансові) санкції, збігається з періодом, визначеним п. 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VI, як період звільнення платників ЄСВ, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території проведення антитерористичної операції, від виконання своїх обов`язків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Наявність заборони (в силу закону) щодо застосування відповідальності, штрафних та фінансових санкцій, передбачених Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", за невиконання обов`язків платника єдиного внеску у період з 14 квітня 2014 року по 1 січня 2016 року, унеможливлює винесення відповідачем щодо позивача рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у вказаний період. 
Суд вважає, що істотним у цій справі є перебування позивача на обліку як платника єдиного соціального внеску в податковому органі розташованому на території населеного пункту, місцезнаходження якого визначено переліком зазначеним у ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02 вересня 2014 року №1669-VII, який набрав чинності з 15 жовтня 2014 року, визначає серед іншого тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.
Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Стаття 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" регламентує заходи впливу та стягнення, і частиною першої цієї статті передбачено, що рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Колегія суддів звертає увагу, що саме факт перебування платників єдиного внеску на обліку в органі доходів і зборів, розташованому на території населеного пункту, де проводилася антитерористична операція є підставою для зупинення застосування до таких платників, зокрема заходів впливу за порушення Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", якими є спірне рішення.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 08 квітня 2020 року у справі №812/402/17.
Отже, враховуючи встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення.
Крім іншого, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, - 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення.
Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді Є.О. Сорочко

Є.В. Чаку