ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/19216/25	
Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Єщенко О.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2025 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2025 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 скласти та видати ОСОБА_1 довідку про обставини травми, одержану ним 22 вересня 2023 року, під час виконання бойового завдання у селищі Шляхове, Бериславського району, Херсонської області;
- судові витрати покласти на відповідача.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), з врахуванням висновків суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Частково не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині застосування іншого способу захисту прав, а саме зобов`язання військової частини НОМЕР_1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу довідки про обставини травми з урахуванням висновків суду; ухвалити нове рішення в цій частині, яким позовну вимогу ОСОБА_1 про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 скласти та видати ОСОБА_1 довідку про обставини травми, одержану ним 22.09.2023 року, під час виконання бойового завдання у селищі Шляхове, Бериславського району, Херсонської області - задовольнити.
В апеляційній скарзі скаржник звертає увагу на те, що він є військовим добровольцем, який з перших днів повномасштабного вторгнення рф протягом останніх трьох років брав активну участь у найзапекліших битвах за територіальну цілісність України. Апелянт вказує, що травма плечового суглобу була отримана ним внаслідок дій ворога 22.09.2023 року під час атаки ворожих дронів, не є нещасним випадком а тому вважає, що такі події не підлягають службовому розслідуванню відповідно до діючого законодавства.
Апелянт наголошує, що оскільки обставини травми не підлягають встановленню в порядку службового розслідування а отримання нових доказів щодо цих обставин є неможливим в силу спливу значного часу та зміни бойової обстановки, повторний розгляд його заяви буде гуртуватись на тих самих документах, які відповідачем визнані недостатніми, що призведе до повторної відмови військової частини та в подальшому повторного оскарження до суду.
28 листопада 2025 року до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник просить за результатами апеляційного розгляду справи апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення. 
Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 з 10.03.2022 по 19.02.2025 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 , яка підпорядковувалася Військовій частині НОМЕР_1 , на посаді головного сержанта військової частини. 
Військову частину НОМЕР_2 переформовано у Військову частину НОМЕР_1 з кодом ЄДРПОУ НОМЕР_3 , а умовне найменування «Військова частина НОМЕР_2 » і відповідний код ЄДРПОУ з 20.02.2025 анульовано.
Відповідно до довідки №512/67 від 19.02.2025, виданої командиром в/ч НОМЕР_2 , у період з 11.12.2022 по 30.03.2023, з 08.04.2023 по 07.08.2023, з 24.08.2023 по 07.11.2023, з 25.08.2023 по 07.01.2024, з 25.01.2024 по 17.03.2024, з 06.12.2024 по 08.12.2024 ОСОБА_1 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Херсонській області, Бериславський район, с. Шляхове, с. Тягинка.
09.04.2025 позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_2 із заявою, в якій просив надати копію довідки про обставини травми, яка була отримана 22.09.2023 р. під час виконання бойового завдання у АДРЕСА_1 (а.с. 31-32).
За результатами розгляду заяви Військова частина НОМЕР_1 листом від 22.05.2025 № 1604/3808 повідомила, що довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) стосовно травми 22.09.2023 головного сержанта вч НОМЕР_2 ОСОБА_1 не складалася та не видавалася. Наразі жоден нормативно-правовий акт, включаючи наказ МОУ від 14.08.2008 №402 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800), не дозволяє видавати копію документа, якого не було створено. Натомість, видання копії документа, якого не було створено, може містити ознаки кримінального правопорушення - службового підроблення (ст. 366 ККУ). Надані копії документів та інформація в цих документах не дають законних підстав для складання такої довідки 9а.с. 33).
Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що процес оформлення довідки про обставини травми може ініціювати як командування військової частини на підставі рапорту командирів або медичних документів, так і сам військовослужбовець шляхом подання відповідного рапорту, якщо раніше таке питання не було порушене командуванням. 
Суд першої інстанції зазначив, що з урахуванням наявності звернення військовослужбовця, відповідач не вжив можливих і достатніх заходів з метою об`єктивного вирішення питання складання і видачі довідки про обставини травми.
Суд вказав, що саме до повноважень відповідача належить проведення службового розслідування за фактом захворювання, травм або каліцтва у військовослужбовців, а відтак встановлення всіх обставин, при яких отримана травма, покладається на відповідача а тому суд вважав, що відповідач протиправно відмовив у видачі довідки на підставі наданих позивачем документів.
Наостанок, суд зробив висновок, що в межах спірних правовідносин мала місце протиправна бездіяльність військової частини щодо ненадання позивачу довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402.
При цьому, суд вважав що проведення службового розслідування належить до виключних повноважень відповідача, у зв`язку з чим зобов`язав військову частину повторно розглянути заяву позивача про видачу довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), з врахуванням висновків суду.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Таким чином, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції виключно в межах доводів апеляційної скарги.
Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Частиною першою статті 1, частиною першою статті 2, статтею 40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон України №2232-ХІІ) передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.
Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі - Положення № 402) в якому пунктом 21.25 визначено, що для прийняття постанови про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), у тому числі які призвели до загибелі (смерті) військовослужбовця, до штатної ВЛК разом із заявою військовослужбовця (члена сім`ї, батьків, утриманців загиблого (померлого) військовослужбовця) або разом із листом командира (начальника) військової частини (закладу, установи), надаються такі документи (засвідчені копії документів): довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення - для військовослужбовців, які одержали травму (поранення, контузію, каліцтво).
Формою довідки про обставини травми, наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України передбачено, що її підписує командир військової частини.
Колегія суддів зауважує, що за змістом статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі також Статут), про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі.
Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника (стаття 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України).
Крім того, статтями 58, 59 Статуту передбачено, що командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.
Командир (начальник) зобов`язаний, зокрема: знати стан справ у дорученій йому військовій частині, на кораблі (у підрозділі), ділові, морально-психологічні якості безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців, бойову та іншу техніку, озброєння, що є в частині, на кораблі (у підрозділі), вміло керувати військовою частиною, кораблем (підрозділом) як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань; організовувати та безпосередньо керувати бойовою підготовкою, здійснювати контроль за її ходом, об`єктивно оцінювати досягнуті підлеглими результати, підбивати підсумки й заохочувати кращих, узагальнювати та впроваджувати передовий досвід у практику навчання особового складу, ефективно використовувати навчально-матеріальну базу, спрямовувати кошти та матеріальні засоби на вдосконалення цієї бази; завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) за штатом, списком і в наявності; встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України; виявляти чуйність та бути уважним до підлеглих, поєднувати вимогливість і принциповість з повагою до їх честі і гідності, вникати в проблеми їх побуту, забезпечувати соціальну та правову захищеність, у разі необхідності клопотати за них перед старшими командирами (начальниками); знати потреби і запити особового складу, приймати рішення за його заявами, скаргами та іншими зверненнями; організовувати культурологічну роботу, створювати умови для зміцнення здоров`я та фізичного розвитку; здійснювати заходи щодо безпеки особового складу військової частини, корабля (підрозділу) та інших осіб під час роботи з озброєнням, бойовою та іншою технікою, обладнанням, проведення стрільб, навчань, несення вартової і внутрішньої (чергової та вахтової) служби, виконання інших військових обов`язків.
Статтею 255 Статуту передбачено, що військовослужбовці, які захворіли раптово або дістали травму, направляються до медичного пункту частини негайно, у будь-який час доби.
Стаття 260 Статуту визначає, що довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складається начальником медичної служби військової частини, як правило, після проведення відповідного розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва).
У разі якщо обстановка не дозволяє надати довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) до направлення військовослужбовця, який одержав травму (поранення, контузію, каліцтво), на лікування поза розташуванням військової частини, така довідка направляється до закладу охорони здоров`я або територіального центру комплектування та соціальної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У разі якщо травма (поранення, контузія, каліцтво) військовослужбовця спричинена діями противника, відповідне розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва) не проводиться. Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складається протягом п`яти днів та у такий самий строк направляється до закладу охорони здоров`я або територіального центру комплектування та соціальної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Крім того, порядок здійснення в особливий період обміну медичними та іншими документами військовослужбовців між закладами охорони здоров`я державної та комунальної власності, державними установами Національної академії медичних наук, в яких військовослужбовці перебували (перебувають) на лікуванні, та військовими частинами, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.08.2023 № 901.
Відповідно до пункту 9 цього Порядку військова частина протягом одного календарного дня розглядає отримані від закладу охорони здоров`я або територіального центру комплектування та соціальної підтримки документи і за результатами їх розгляду надсилає через систему електронного документообігу до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який зазначено в рапорті військовослужбовця, або закладу охорони здоров`я, де він перебуває на лікуванні, документи, зазначені в абзацах другому та третьому пункту 5 цього Порядку (зокрема, довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).
Оригінал довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) надсилається військовою частиною військовослужбовцю за його зверненням на зазначену ним адресу та у разі потреби до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, зазначеного в його рапорті, або закладу охорони здоров`я, де він проходить лікування.
Аналізуючи наведені норми чинного законодавства, колегія суддів зазначає, що довідка про обставини травми формується начальником медичної служби та затверджується підписом командира військової частини на підставі наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.
При цьому, процес оформлення довідки про обставини травми може ініціювати як командуванням військової частини на підставі рапорту командирів або медичних документів, так і сам військовослужбовець шляхом подання відповідного рапорту, якщо раніше таке питання не було порушене командуванням. 
Конкретного строку, протягом якого військовослужбовець зобов`язаний звернутися до військової частини для отримання довідки про обставини поранення, контузії або іншої травми наказ Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 не втановлює. 
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що звернення за довідкою може відбутися у будь-який час після отримання поранення, і таке звернення не може бути визнане несвоєчасним або необґрунтованим а відсутність довідки не є провиною військовослужбовця.
Повертаючись до обставин справи, судами встановлено, що 09.04.2025 позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_2 із заявою, у якій просив надати копію довідки про обставини травми, яка була отримана ним 22.09.2023 під час виконання бойового завдання у АДРЕСА_1 .
За результатами розгляду заяви Військова частина НОМЕР_2 листом від 22.05.2025 № 1604/3808 повідомила, що довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) стосовно травми 22.09.2023 головного сержанта вч НОМЕР_1 ОСОБА_1 не складалася та не видавалася. В листі зазначено, що надані копії документів та інформація в цих документах не дають законних підстав для складання такої довідки.
Судами встановлено, що в матеріалах справи наявні довідки №512/67 від 19.02.2025, від №310/67, видані командиром в/ч НОМЕР_2 , відповідно до яких у період з 11.12.2022 по 30.03.2023, з 08.04.2023 по 07.08.2023, з 24.08.2023 по 07.11.2023, з 25.08.2023 по 07.01.2024, з 25.01.2024 по 17.03.2024, з 06.12.2024 по 08.12.2024 ОСОБА_1 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Херсонській області, Бериславський район, с. Шляхове та с. Тягинка.
Довідки видані на підставі таких документів: журнал бойових дій військової частини НОМЕР_2 (ЖОЖ 2 (2022 інв.№23/дск), журнал бойових дій військової частини НОМЕР_2 (ЖОЖ 2 2023 року інв. №22/дск), журнал бойових дій військової частини НОМЕР_2 (ЖОЖ 2 2023 року) інв. №24/дск), журнал бойових дій військової частини НОМЕР_2 (ЖОЖ 2 (2024 року інв. №33/дск).
Також з матеріалів справи вбачається, що за результатами звернення до начальника медичної служби військової частини, позивача було направлено на обстеження та лікування до КНП «Міська клінічна лікарня №11» Одеської міської ради, де він перебував з 04.04.2024 по 10.04.2024 та згідно з медичною випискою №5489 від 10.04.2024 за формою №027/0 виписаний з рекомендацією пройти лікування та реабілітацію в санаторії Аркадія і з основним діагнозом: М19.0 Остеоартроз правого плечового суглобу 3 ст. Теносиновіїт сухожилка довгої голівки правого біцепса.
24.10.2024 позивач був направлений до медичного центру МПП Фірма «Реабілітація», що підтверджується направленням військової частини НОМЕР_2 №960/67 від 24.10.2024.
28.10.2024 року позивачу було здійснено оперативне втручання (артроскопія плечового суглобу, двоточковий тенодез сухожилка довгої голівки біцепса, циркулярна капсулотомія, субакроміальна декомпресія, резекція акромального краю ключиці, дебридмент) та постановлено діагноз посттравматичний деформуючий артроз третьої стадії та комбінованою стійкою контрактурою правого плечового суглобу з больовим синдромом та значним порушенням функцій, що підтверджується медичною випискою із хвороби №8947 від 29.10.2024.
05.11.2024 було проведено післяопераційний медичний огляд військово-лікарською комісією та складено довідку гарнізонної військо-лікарської комісії №4832/6, якою було встановлено зв`язок отриманої ОСОБА_1 травми із проходженням військової служби («Захвоювання, ТАК, пов`язане із проходженням військової служби») та визначено потребу у 30-денній відпустці для лікування після поранення (травми).
У вказаній відпустці позивач перебував з 05.11.2024 по 05.12.2024.
3 10.12.2024 по 10.02.2025 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у Клінічному санаторії «Аркадія», що підтверджується випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №2140 від 10.02.2025.
11.02.2025 ОСОБА_1 на підставі направлення командира військової частини НОМЕР_2 №142/67 від 11.02.2025 був направлений на проходження військово-лікарської комісії з метою визначення придатності до військової служби, а також з 14.02.2025 по 06.03.2025 перебував на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого №1334 від 06.03.2025.
Як вбачається з Свідоцтва про хворобу №593 від 03.03.2025, складеного за результатом проходження позивачем військово-лікарської комісії на підставі направлення командира військової частини НОМЕР_2 №142/67 від 11.02.2025 року, госпітальна військово-лікарська комісія хірургічного профілю Військово-медичного клінічного центру Південного регіону постановила наступні висновки: отримана ОСОБА_1 травма згідно із Наказом МОЗ України №370 від 04.07.2007 є травмою тяжкого ступеню; «Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби»; ОСОБА_1 непридатний до військової служби на підставі статей 61-а, 39-6 графи ІІ Розкладу хвороб.
На підставі вищезазначених документів наказом командира військової частини НОМЕР_2 №6-PC від 18.03.2025 штаб-сержанта, колишнього головного сержанта в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_1 звільнено у відставку за підпунктом «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військову службу і військовий обов`язок» - за станом здоров`я.
З огляду на наявні в матеріалах справи докази, колегією суддів встановлено, що у визначеному законодавством порядку встановлено непридатність позивача до військової служби унаслідок травми тяжкого ступеню, яка пов`язана з проходженням військової служби.
При цьому, довідка про обставини травми не складалась, службове розслідування за фактом отримання позивачем травми не проводилось, хоча у розпорядженні відповідача знаходяться докази, які у своїй сукупності підтверджують виконання позивачем бойового завдання 22.09.2023, тобто під час отримання ним травми.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що в межах спірних правовідносин мала місце протиправна бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невидачі ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402.
Крім цього, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України 85, службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Відповідно до п.1 розділу ІІ. Підстави призначення та предмет службового розслідування Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, яке затверджено наказом Міністерства оборони України №608 від 21.11.2017 (далі Порядок №608), службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.
Пунктом 5 розділу І Порядку №608 визначено, що розслідування нещасних випадків, професійних захворювань, аварій проводиться відповідно до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року №36.
Наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332 Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 грудня 2021 року, затверджено Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, що додається (далі - Інструкція №332).
Пунктом 2 наказу Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332 визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36 Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360 (зі змінами).
Таким чином, процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту визначає саме Інструкція №332.
Однак, відповідачем за фактом отримання травми (контузії) ОСОБА_1 не застосовано положення розділу ІІІ Інструкції №332 та, як наслідок, не дотримано визначеної процедури та не складено передбачених вказаною інструкцією документів за результатами спеціального розслідування, яке мало бути проведене.
Як уже зазначалось вище, отримання травми військовослужбовцем під час проходження військової служби є підставою для проведення у встановленому порядку розслідування, за наслідками якого складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), яка надалі враховується ВЛК під час прийняття постанови про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв.
При цьому, у разі відсутності документів про обставини одержання поранень (травм, контузій, каліцтв) на момент медичного огляду, приймається постанова із формулюванням Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби, тоді як наявність довідки про обставини травми із зазначенням факту отримання травми під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, дає підстави для прийняття постанови ВЛК із формулюванням Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.
Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що законодавством встановлено чіткий порядок та особливості розслідування нещасних випадків, що сталися з військовослужбовцями у Збройних силах України.
Спір у цій справі виник з приводу бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо складення та видачі позивачу довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), оформленої на його ім`я згідно з додатком №5 до наказу Міністра оборони України №402 від 14.08.2008 Про затвердження положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України.
Відповідачем не заперечується факт того, що ОСОБА_1 у період з грудня 2022 року по грудень 2024 рік брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у с. Шляхове. с. Тягинка Херсонської області.
Однак, незважаючи на те, що позивач посилався на отримання травми під час захисту України у вересні 2023 року, жодних заходів щодо належного розслідування факту отримання позивачем травми та складання довідки про обставини отримання травми Військовою частиною НОМЕР_2 у встановленому законодавством порядку не вжито.
Колегія суддів зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважає на те, що ефективний засіб правого захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування.
Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункту 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).
Підсумовуючи викладене, судами встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_2 та брав участь у бойових діях у період з 24.08.2023 по 07.11.2023 рік.
У наявних у справі направленнях на лікування та реабілітацію, виписок стаціонарного хворого вбачається, що позивач отримав травму тяжкого ступеню, яка пов`язана з проходженням військової служби. 
Військовою частиною при розгляді даної справи та при направленні позивача на лікування не було висловлено жодного заперечення щодо того, що позивач дійсно отримав травму під час військових дій.
За змістом вищевказаних нормативних актів вбачається, що довідка про обставини поранення видається командиром військової частини, в якій служить військовослужбовець. При цьому, форма та зміст даної довідки є затвердженими додатком 5 Положення №402.
Таким чином, колегія суддів зауважує, що саме на військову частину покладається обов`язок щодо оформлення та надання такої довідки.
Із долучених до справи доказів, вбачається, що в/ч НОМЕР_1 відповідна довідка про отримання поранення ОСОБА_1 не видавалась.
При цьому наявність такої довідки є обов`язковою для подальшого визначення ВЛК причинного зв`язку, отриманого військовослужбовцем поранення.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку відповідачем в порушення зазначених нормативних актів допущено протиправну бездіяльність щодо не видачі ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) внаслідок отримання ним поранення у вересні 2023 року.
Таким чином, враховуючи що при розгляді даної справи суд констатував наявність у відповідача протиправної бездіяльності, то останнього також слід зобов`язати видати довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) внаслідок отримання ОСОБА_1 поранення 22 вересня 2023 року.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
На підставі наведеного, згідно ст. 317 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню.
Розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2025 року в частині повторного розгляду заяви ОСОБА_1 - скасувати.
Прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити, виклавши абзац 3, 4 резолютивної частини рішення в наступній редакції:
«Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) скласти та видати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) довідку про обставини травми, одержану ним 22 вересня 2023 року під час виконання бойового завдання у с. Шляхове Бериславського району Херсонської області».
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук 

Суддя: А.В. Бойко 

Суддя: О.В. Єщенко