Справа № 349/821/25 
Провадження № 33/4808/710/25 
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Гаврилюк О. О. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., 
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Гринчишина І.Я. на постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2025 року, якою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік., -

в с т а н о в и в:

Судом першої інстанції встановлено, що  ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. 
Адміністративне правопорушення вчинено за таких обставин.
15 червня 2025 року о 01 год 11 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Сітроен, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Шевченка, 89 в м.Рогатині Івано-Франківського району Івано-Франківської області в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9. а) Правил дорожнього руху. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, захисник адвокат Гринчишин І.Я. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Рогатинського районного суду від 25.09.2025 року, якою на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. та позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 рік, виключивши з резолютивної частини призначене покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 рік.
Вважає зазначену постанову суду незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена з порушення норм матеріального та процесуального права, без урахування позиції Верховного суду в таких справах.
Вказує, що у постанові Верховного суду від 29.03.2023 року у справі №145/932/20 зазначено: «Згідно зі сталою правозастосовною практикою, позбавлення права керування транспортними засобами суд не має права призначити як додаткове покарання особі, яка його не має».
Однак, при внесенні оскаржуваної постанови зазначені позиції судом 1 інстанції враховані не були та до ОСОБА_1 крім штрафу було застосовано покарання у виді позбавлення прав.
Враховуючи вище наведе, на думку апелянта, суд при винесені постанови зайняв упереджену, непослідовну та необ`єктивну позицію, оскільки проігнорував численні процесуальні порушення, допущені працівниками поліції при оформленні адміністративних матеріалів, а також докази, що спростовують позицію працівників поліції і свідчать на користь апелянта.
В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвокат Гринчишин І.Я. не з`явилися. Адвокат Гринчишин І.Я. 27.11.2025 року подав клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності його підзахисного. 
Апеляційний суд звертає увагу, що учасники самостійно, відповідно до принципу диспозитивності, вирішують питання щодо участі в судовому засіданні суду апеляційної інстанції. 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника під час провадження в суді апеляційної інстанції не має такого ж вирішального значення, як в суді першої інстанції. Умови застосування статті 6 Конвенції стосовно провадження в суді апеляційної інстанції залежать від особливостей певного провадження; слід взяти до уваги загалом проведений судовий процес у національній правовій системі, а також роль, яку відіграє у ньому суд апеляційної інстанції (Ермі проти Італії ) При цьому, обвинувачений може відмовитися від свого права брати участь або бути заслуханим в апеляційному провадженні, або прямо, або своєю поведінкою (Кашлев проти Естонії, Хернандес Ройо проти Іспанії).
Апеляційний суд приймає до уваги, що в апеляційному порядку оскаржується рішення, яким ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення і в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у зв`язку з чим участь цієї особи та його захисника в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою. 
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що розгляд апеляційної скарги захисника адвоката Гринчишина І.Я. може бути проведений без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та захисника. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа  "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки “право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.
Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші. 
Апеляційний суд також неодноразово звертав увагу на недосконалість  КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.  
Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України») 
Так, враховуючи, що в своїх доводах захисник адвокат Гринчишин І.Я. посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно застосував стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, оскільки ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія транспортного засобу і не може бути позбавлений такого права. Просить скасувати постанову суду в частині накладення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортним засобом стоком на один рік. 
Таким чином, захисник адвокат Гринчишин І.Я. в своїй апеляційній скарзі не оспорює правильність встановлених судом фактичних обставин та обґрунтованість висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, однак вважає, що суд безпідставно призначив додаткове стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами. 
Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №362162 від 15.06.2024 (а.с. 2) зазначено, що 15 червня 2025 року о 01 год 11 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Сітроен, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Шевченка, 89 в м.Рогатині Івано-Франківського району Івано-Франківської області в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9. а) Правил дорожнього рух Огляд водія проводився на місці зупинки автомобіля за допомогою приладу Alcotest 6810. Результат огляду 0,77 проміле. 
Апеляційний суд вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_1 є конкретним, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що він звинувачується у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тобто порушенні вимог п. 2.9 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Протокол складений уповноваженою особою – інспектором відділення поліції №4 (м. Рогатин) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції Кітарем Ю.Ю., підписаний ним та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . 
При цьому, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 був присутній при його складанні, ознайомлений із його змістом, йому були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.
У графі протоколу, де передбачені пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначено дослівно: пояснення надам у суді. 
Разом з тим, винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення повністю підтверджується сукупністю доказів, які містяться в матеріалах справи. 
Відповідно до роздруківки роздруківки результату огляду з використанням спеціального технічного засобу Alcotest 6810, прилад № ARCE - 0197, ОСОБА_1 15 червня 2025 року о 01 год 20 хв. пройшов огляд на місці зупинки транспортного засобу. Результат огляду становив 0,77 проміле. ОСОБА_1 погодився з результатом огляду, що підтверджується його підписом. Прилад пройшов повірку 09 жовтня 2024 року. (а.с. 3)
Так, відповідно до Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що ОСОБА_1  було запропоновано поліцейським пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу - Alcotest 6810 ARCE 0197, у зв`язку із виявленими у нього ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук, результат огляду на стан сп`яніння – проба позитивна, 0,77% проміле.  ОСОБА_1  власним підписом засвідчив, що згідний із результатами огляду. (а.с. 4) 
Згідно даних направлення в КНП «Рогатинська ЦРЛ» на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів у водія ОСОБА_1 виявлено ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук, результат огляду на стан сп`яніння. Від огляду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності відмовився, а тому даний огляд не проводився. (а.с. 5)
Так, відповідно до рапорту інспектора СРПП ВП №4 (м. Рогатин) Івано-франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції Кітара Ю. від 15.06.2024, під час патрулювання, о 1 годині 11 хвилини, в м. Рогатин по вулиці Шевченка 89, виявлено автомобіль Сітроен н.з. НОМЕР_2 , який здійснював рух в комендантську годину. Водієм даного транспортного засобу виявився ОСОБА_1 . Під час перевірки документів встановлено що водій керував транспортним засобом без посвідчення водія, а саме не маючи посвідчення водія категорії В. При спілкуванні із водієм було виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Водію було запропоновано пройти освідування на факт вживання алкогольних напоїв, по місцю зупинки транспортного засобу, за допомогою газоаналізатора «Драгер Алкотест 6810», на що громадянин ОСОБА_1 погодився, результат виявився позитивним, 0.77 проміле. Водій з результатом тесту погодився. Відповідно Законом унесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме частиною другою статті 266 КУпАП передбачено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використання спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Останньому було роз`яснено його права та обов`язки передбачені ст. 63 КУ та ст. 268 КУпАП. По даному факту відносно громадянина ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП серії ЕПР 1 N?362162, та адміністративну постанову за ч. 2 ст.126 КУпАП серії ЕНА №4979280 (а.с. 6).
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказаний рапорт працівника поліції за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує керівництво про законність своїх дій.
Разом з тим, дані вищевказаного рапорту працівника поліції разом із копією постанови про притягнення до адміністративної відповідальності повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи в частині послідовності дій працівників поліції, щодо оформлення ними протоколу про адміністративне правопорушення.
Також до матеріалів справи долучені: копія довідки щодо відсутності у ОСОБА_1 посвідчення водія відповідної категорії (а.с. 8), копія постанови серії ЕНА №4979280 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ч. 2 ст. 126 КУпАП (а.с. 9), копія свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки (а.с. 10), зобов`язання до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №362162 (а.с. 11).
Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозаписи належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення. (а.с. 7). 
Із відеозапису, з відео реєстратора службового транспортного засобу рух транспортного засобу Сітроен С4 д.н.з. НОМЕР_2 та його зупинку на вимогу працівників поліції. 
Відеозаписом зафіксовано, як працівник поліції спілкується із водієм транспортного засобу та повідомляє, що його зупинено у зв`язку із комендантською годиною, просить надати посвідчення водія, однак той повідомляє, що у нього воно відсутнє. Потім, працівник поліції просить надати паспорт для встановлення особи водія, яким виявився ОСОБА_1 . Далі водія запитують чи вживав той алкогольні напої, оскільки із автомобіля відчувається запах алкоголю, а тому йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Водій повідомив, що трохи вживав алкогольні напої, однак він нічого не порушує та недалеко від дому. Далі працівник поліції повторно запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, роз`яснив, що у разі відмови від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, водій має право пройти огляд у медичному закладі – Рогатинській ЦРЛ, якщо водій відмовиться від огляду і тут, то відносно нього буде складено протокол за порушення п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП. Водія повідомили, що допустима норма 0,2% проміле. Водій погодився. Йому надали сертифікат відповідності приладу Драгер за допомогою якого буде проведено огляд на місці зупинки. ОСОБА_1 обрав мундштук, перевірив герметичність його упакування, працівник поліції роз`яснили йому процедуру проходження тесту та провели контрольний забір, який показав, що у приладі відсутній алкоголь. ОСОБА_1 пройшов тест, результат – 0,77% проміле, з результатом водій згоден. Далі ОСОБА_1 ознайомили із роздруківкою з результатами огляду за допомогою приладу Драгеру, роз`яснили йому права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, також повідомили, що відносно нього буде складено постанову за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Відеозаписом зафіксовано, як працівники поліції складають адміністративні матеріали. Згодом водія ознайомили зі складеним відносно нього протоколом, повідомили, що розгляд справи відбудеться в Рогатинському районному суді, розписався про ознайомлення із протоколом та отримав його копію.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту вищевказаного відеозапису вбачається, що  ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом та саме як водій транспортного засобу погодився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу поліцейським на місці зупинки транспортного засобу.
Дані відеозапису повністю узгоджуються із даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4) та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с. 5).
Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів. 
Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи про незаконність судового рішення в частині накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами та неможливість застосування такого стягнення до осіб, які вже позбавлені такого права або взагалі його не мали. 
Так, враховуючи, що провадження у справах про адміністративне правопорушення за своїм кримінально-правовим змістом відноситься до кримінальних проваджень, то у разі відсутності чіткої правової норми, яка регулює певні правові відносини, з метою забезпечення правової визначеності, необхідно використовувати аналогію закону та застосовувати правові норми, які регулюють відносини, подібні до тих, які є предметом розгляду в межах конкретної правової ситуації.

Апеляційний суд вважає за необхідне враховувати правовий висновок, який був сформований у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 4 вересня 2023 року у справі № 702/301 /20 та відповідно до якого особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 Кримінального кодексу України, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.
Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків. 
Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вчинене  ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП , за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку, як для самого водія, так і для його пасажирів та інших учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що притягнення до адміністративної відповідальності водіїв, які керують транспортним засобом у стані сп`яніння пов`язано із необхідністю створення безпечних умов для учасників дорожнього руху, збереження життя і здоров`я громадян. 
Підвищення ефективності впливу на дисципліну учасників дорожнього руху забезпечується чітким визначенням правових санкцій за вчинення такого правопорушення. 
Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.
При накладенні стягнення судом першої інстанції враховано характер вчиненого та його суспільну небезпеку, особу правопорушника, ступінь його вини та ставлення до вчиненого.
З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Гринчишина І.Я. залишити без задоволення.
Постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2025 року щодо  ОСОБА_1  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення. 

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                        О.П. Васильєв