ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/12600/19 Суддя (судді) першої інстанції: Волошин Д.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Файдюка В.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" до Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків, як відокремлений підпрозділ ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:
Рух справи.
10.07.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Еко" (надалі - ТОВ «Еко») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16.04.2019 № 0002721405, №0002731405, № 0002741405 та № 0002751405.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірні рішення є протиправними, оскільки протиправним є призначення фактичної перевірки і її проведення.
Внаслідок ліквідації Окружного адміністративного суду міста Києва, вказана справа 18.02.2025 надійшла на розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.
Ухвалою від 26.03.2025 замінено відповідача у справі № 640/12600/19 - Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України, на правонаступника - Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, утворене як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2025 адміністративний позов задоволено повністю: визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення від 16.04.2019 № 0002721405, №0002731405, № 0002741405 та № 0002751405.
Приймаючи таке рішення суд першої інстанції погодився з доводами позивача щодо протиправності проведення фактичної перевірки, через що спірні рішення визнав протиправними. 
Відповідач подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, в які просить скасувати його, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позиції відповідача у суді першої інстанції. 
Зокрема апелянт наголосив, що фактична перевірки проводилась з дозволу і присутності представника позивача, через що перевірка є правомірною, про що є певна практика Верховного Суду. Внаслідок зазначено, апелянт вважає, що спірні рішення є правомірними, оскільки в ході перевірки були встановлені суттєві порушення позивачем норм чинного законодавства, що підтверджено належними доказами.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2025 відкрито апеляційне провадження та витребувано справу зі суду першої інстанції, та після її надходження, ухвалою від 20.10.2025 призначено справу до слухання у порядку письмового провадження.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наголошено на правильності висновків суду першої інстанції.
Слухання справи з поважних причин продовжувалось.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги і відзиву на неї, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке. 

Обставини справи. 
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Офісом великих платників податків ДФС була проведена фактична перевірка магазину "ЕКО-маркет", що належить суб`єкту господарювання ТОВ "ЕКО", який знаходиться за адресою: вул. Олени Теліги, буд. 15, м. Київ, на підставі наказу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № 275 від 11.02.2019, за результатми якої було складено акт фактичної перевірки № 0020/28/10/РРО/32104254 від 21.02.2019. (а.с. 14-19)
На підставі зазначеного акту відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення від 16.04.2019 № 0002721405, № 0002731405, № 0002741405 та № 0002751405. (а.с. 33-41)
25.04.2019 позивач подав скаргу на зазначені податкові повідомлення-рішення до Державної фіскальної служби України за результами якої остатнім було прийнято Рішенням про залишення ППР без змін, а скаргу - без задоволення (а.с. 42-50)
Вказані обставини підтверджені належним, достатніми та допустимими доказами, і не є спірними.

Нормативно-правове обґрунтування.
Відповідно до положень ч.1-4 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів. їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно пп. 20.1.9 п. 20.1 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. 
Право на проведення перевірки, в тому числі фактичної перевірки визначено положеннями пункту 75.1. статті 75 та підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, при чому така перевірка повинна проводитися в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог підпункту 75.1.3 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Таким чином, фактична перевірка здійснюється лише за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника; фактична перевірка здійснюється з питань наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, до яких віднесено алкогольні напоїв та тютюнові вироби.
Порядок проведення фактичної перевірки визначено статтею 80 ПК України. 
Згідно з п. 80.2. ПК України (в редакції, чинній на момент прийняття спірних податкових повідомлень-рішень) фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з визначених цим пунктом підстав.

Висновки суду.
Матеріалами справи підтверджено, що вказана перевірка проводилась на підставі наказу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби №275 від 11.02.2019, який позивачем було оскаржено до суду і Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.10.2020 у цій справі №640/2918/19 за адміністративним позовом ТОВ «ЕКО» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби наказ було скасовано як протиправний і рішення суду набрало законної сили.
Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Відтак, за наявності судового рішення, що набрало законної сили, щодо протиправності наказу, яким було призначено фактичну перевірку позивача, суд позбавлений можливості та правових підстав для надання повторної правової оцінки такому наказу та, відповідно, процедурі проведення перевірки.
Крім того, відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, колегія суддів вважає факт протиправності проведеної відповідачем фактичної перевірки позивача доведеним і підтверджений належним доказом.
Щодо правомірності спірних рішень прийнятих за наслідками такої перевірки, суд першої інстанції правильно зазначив, що з цього питання є стала судова практика і правова позиція Верховного Суду, яка аналізується і наводиться в рішенні суду першої інстанції.
Так, згідно зміст норм податкового законодавства Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суд у постанові від 21 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18 сформував правовий висновок, відповідно до якого, оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки інших підстав щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства. У постанові від 22 вересня 2020 року у справі №520/8836/18, окрім наведених вище висновків, Верховний Суд погодився із висновками судів попередніх інстанцій про те, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує жодних правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. За таких обставин, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками такої перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення - рішення. З урахуванням цього, суд касаційної інстанції зазначив про відсутність необхідності перевірки порушення позивачем вимог Податкового кодексу України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції про протиправність спірних ППР, що прийняті за наслідками фактичної перевірки, яка проведена з порушенням, оскільки, як зазначив суд касаційної інстанції, відсутні підстави для донархування позивачу грошових зобов`язань, коли дії відповідача носять протиправний характер.
Таким чином доводи апелянта, що в матеріалах справи наявні докази щодо порушення позивачем норм чинного законодавства, не підлягають прийняттю до уваги, оскільки відповідач порушив порядок проведення перевірки і цей факт підтверджений судовим рішенням, яке набрало законної сили.
Відповідно до ч.1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Проте, в адміністративних справах про протиправність рішення обов`язок доказування правомірності свого рішення покладено на відповідача.
Таким чином, спірні податкові повідомлення-рішення судом першої інстанції правильно визнано протиправними і скасовані, і всі висновки суду першої інстанції є правильними. 
Крім того, надаючи оцінку всім доводам сторін, судова колегія наголошує що приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».
Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 308, 311 , 315, 316, 321, 322, 325, 328, 

П О С Т А Н О В И В: 

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 р. - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" до Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків, як відокремлений підпрозділ ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 ст.263 , п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Колегія суддів: О.В. Карпушова
О.В. Епель

В.В. Файдюк