ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

10 лютого 2026 року 	м. Ужгород	№ 260/6442/25 	
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гебеш С.А., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 в особі представниці Єрьоміної Вікторії Анатоліївни звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить суд:
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 86% відповідних сум грошового забезпечення до 70% від відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку на підставі Постанови КМУ №103 від 21.02.1018 року;
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в м. Києві здійснити з 01.01.2018 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 у розмірі 86% відповідних сум грошового забезпечення та здійснити виплату пенсії в цьому розмірі з 01.01.2018 року, із врахуванням раніше виплачених сум;
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві щодо обмеження призначеної та виплачуваною ОСОБА_1 пенсії за вислугу років максимальним розміром під час перерахунку пенсії на підставі довідки Фінансово-економічного управління Служби зовнішньої розвідки України №1159 від 29.04.2024 року, виданої станом на 17.07.2021 року;
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в м. Києві перерахувати та виплачувати з 01.08.2021 року ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі довідки Фінансово-економічного управління Служби зовнішньої розвідки України №1159 від 29.04.2024 року, виданої станом на 17.07.2021 року з основним розміром пенсії 86% грошового забезпечення, з урахуванням раніше проведених виплат без обмеження її максимальним розміром, а також здійснити виплату різниці між нарахованим розміром пенсії та фактично виплаченим з 01.08.2021 року по день проведення перерахунку;
Стягнути з Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн та 1211,20 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при перерахунку пенсії на підставі рішення суду відповідач застосував обмеження максимальним розміром пенсії, крім того зменшив відсоткове значення пенсії до 70% з 01.01.2018 року. 
Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його конституційні права на соціальний захист.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.08.2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Вказана ухвала суду доставлена до електронного кабінету відповідача 19.08.2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Відповідач відзив на позовну заяву не подав.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 262, ч.1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в м. Києві та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Як вбачається із листа Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві від 17.07.2025 року за №32299-32006/Б-02/8-2600/25, розмір пенсії за вислугу років станом на 01.12.2017 року було обчислено з розрахунку 86% сум грошового забезпечення за 32 роки вислуги. На виконання постанови КМУ №103 від 21.02.2018 року, з 01.01.2018 року проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням грошового забезпечення, визначеного станом на 01.03.2018 року. При проведенні перерахунку пенсії відповідно до Постанови КМУ №103 розмір пенсії за вислугу років обчислювався виходячи з 70% відповідних сум грошового забезпечення за посадою відповідно до редакції Закону, чинної на дату, з якої проводився перерахунок пенсії.
Разом з тим, в матеріалах справи містяться протоколи перерахунків пенсії з 01.01.2018 року, з 01.04.2019 року, з 01.03.2025 року, 01.06.2025 року.
Як вбачається із розрахунку пенсії позивача додатного до листа Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві з 01.03.2025 року, розмір пенсії позивача становить:
основний розмір пенсії: 70% грошового забезпечення у розмірі 33759,95 грн, з урахуванням індексації:
індексація базового ОСНП 2023 - 1500,00 грн;
індексація базового ОСНП 2024 - 1500,00 грн;
індексація базового ОСНП 2025 - 1500,00 грн
підсумок пенсії з надбавками становить 38259,95 грн, а підсумок пенсії з урахуванням максимального розміру 23610,00. 
Отже, відповідачем при здійсненні перерахунку пенсії позивача з 01.01.2018 року та 01.03.2025 року зменшено відсотковий розмір грошового забезпечення. Крім того, з 01.03.2025 року застосовано обмеження пенсії максимальним розміром, так як підсумок перерахованої пенсії з надбавками становить 38259,95 грн, а підсумок пенсії з урахуванням максимального розміру 23610,00. 
У цій справі спірними є два питання, а саме зменшення відсоткового розміру пенсії позивача з 86% від суми грошового забезпечення до 70% від суми грошового забезпечення та застосування обмеження пенсії максимальним розміром. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
При вирішенні даного спору суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.02.2019 року та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 року у зразковій справі № 240/5401/18, які полягають у такому.
Відсотковий розмір при призначенні пенсії визначається статтею 13 Закону № 2262-XII на момент призначення пенсії, а розміри складових пенсії визначаються Кабінетом Міністрів України. Такі складові пенсії, як і їх розміри, не є сталими і регулюються постановами Кабінету Міністрів України. Відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону № 2262-XII, уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії. На момент виникнення спірних правовідносин було установлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення. Разом з тим застосування цього показника до перерахунку пенсії відповідача є протиправним, як тому, що стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України. Отже, порядок перерахунку призначених пенсій військовослужбовців урегульований нормами статті 63 Закону № 2262-XII, яка змін не зазнавала, тому застосування статті 13 цього Закону, яка регулює призначення пенсій, є протиправним, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.
На думку суду, при здійсненні перерахунку з 01.01.2018 року відповідач не мав правових підстав для зменшення з 86% до 70% процентів відповідних сум грошового забезпечення розміру пенсії позивача, оскільки Законом № 2262-XII не передбачено права територіального органу Пенсійного фонду при здійсненні перерахунку раніше (тобто, до набрання чинності змін до частини другої статті 13 Закону № 2262-XII, внесених Законом № 1166-VII) призначених пенсій застосовувати максимальний розмір пенсії у відсотковому значенні (70 процентів) за чинною редакцією Закону № 2262-ХІІ.
Як встановлено судом у ході розгляду справи, позивачу пенсія призначена у розмірі 86% відповідних сум грошового забезпечення, що не заперечується відповідачем та зазначено в розрахунку на пенсію, наданому у листі від 17.07.2025 року.
З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд у даній справі дійшов висновку про задоволення позову в цій частині шляхом визнання протиправними дій ГУ ПФУ у м. Києві щодо зменшення розміру пенсії позивача з 86% до 70% відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні його перерахунку з 01.01.2018 року (дата здійснення перерахунку пенсії на виконання Потсанови №103) та зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) позивачу пенсії за вислугу років з 01.01.2018 року у розмірі 86% відповідних сум грошового забезпечення.
Що стосується обмеження пенсії позивача максимальним розміром, то суд зазначає наступне.
Як вже встановлено судом із матеріалів справи, відповідачем при здійсненні перерахунку пенсії позивача з 01.03.2025 року та з 01.06.2025 року застосував обмеження пенсії максимальним розміром, так як підсумок перерахованої пенсії з надбавками становить 38259,95 грн, а підсумок пенсії з урахуванням максимального розміру 23610,00, тобто предметом спору у даній частині позовних вимоги є саме застосування обмеження пенсії максимальним розміром.
Так, обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність) вперше введено в дію Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI (далі Закон №3668-VI), який набрав законної сили 01.10.2011.
Вказаним Законом №3668-VI внесено зміни до Закону №2262-XII, на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року №911-VIII, а саме ч.7 ст.43 викладено в редакції: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність» та доповнено реченням такого змісту «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».
Рішенням Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення ч.7 ст.43, першого речення ч.1 ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), вищевказане положення ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зі змінами.
Відповідно до п.2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 положення ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.
Згідно з ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за рішеннями Конституційного Суду України неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність (абз.6 п.4 Рішення Конституційного Суду України у справі №1-31/2000 про порядок виконання рішень Конституційного Суду України).
Конституційний Суд України у рішенні від 14.12.2000 у справі №1-31/2000 про порядок виконання рішень Конституційного Суду України вказав, що рішення Конституційного Суду України мають пряму дію і для набрання чинності не потребують підтверджень з боку будь-яких органів державної влади.
Отже, правовим наслідком прийняття Конституційним Судом України рішення від 20.12.2016 у справі №7-рп/2016 є втрата чинності з 20.12.2016 року норм ч.7 ст.43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Викладене виключає можливість законодавчого органу України вносити зміни у норму, яка визнана неконституційною, оскільки після визнання неконституційною ч.7 ст.43 Закону від 09.04.1992 №2262-XII така норма «відсутня» (виключена) у тексті Закону.
Відтак, починаючи з 2017 року, ст.43 Закону №2262-XII не передбачала положення про обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами. Внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774-VIII до ч.7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року»), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.
Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №522/16882/17, від 31.01.2019 у справі №638/6363/17, від 12.03.2019 у справі №522/3049/17 та від 31.03.2021 у справі №815/3000/17.
Крім вказаного, суд враховує, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою в Конституції України виокремлюються певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави; до них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі, у тому числі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, органах, що забезпечують суверенітет і територіальну цілісність, її економічну та інформаційну безпеку (рішення від 20.03.2002 №5-рп/2002, від 17.03.2004 №7-рп/2004).
Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом від 09.04.1992 року №2262-XII, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених ч.5 ст.17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.
Як вже встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, з 01.03.2025 року розмір перерахованої пенсії позивача склав 38259,95 грн. Разом з тим, Головне управління Пенсійного Фонду України в м. Києві обмежило суму пенсії, та підлягає виплаті лише 23610,00 грн.
З цього приводу суд зазначає, що законодавчими нормами (чинними станом на день виникнення спірних правовідносин) не було передбачено можливість обмеження пенсій військовослужбовців 10 прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність, або будь-якими іншими максимальними розмірами.
Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві після проведення перерахунку пенсії позивача з 01.03.20255 року застосувало обмеження пенсії позивача максимальним розміром з 
Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що зважаючи на відсутність правових підстав для застосування до спірних відносин положень Закону № 3668-VI, суд дійшов висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві щодо обмеження пенсії позивача з 01.03.2025 року максимальним розміром.
Разом з тим, суд не встановив із наявних у справі доказів обмеження розміру пенсії позивача з 01.08.2021 року (такий розрахунок пенсії у матеріалах справи відсутній), як і відсутні докази перерахунку пенсії на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.2024 року у справі №260/5795/24, а тому у задоволенні вказаної позовної вимоги слід відмовити.
Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та, відповідно, наявність правових підстав для задоволення позову частково, із зазначених у рішенні підстав.
При цьому, з метою логічності та зрозумілості рішення суду його резолютивна частина буде викладена дещо в іншому формулюванні ніж заявлені позовні вимоги, однак вказане не впливатиме на зміст останніх та обсяг в частині задоволення позовних вимог.
Враховуючи вимоги ст. 139 КАС України на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір за подання даної позовної зааяви.
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, код ЄДРПОУ - 42098368) щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) з 86% до 70% відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку з 01.01.2018 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, код ЄДРПОУ - 42098368) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) з 01.01.2018 у розмірі 86% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, код ЄДРПОУ - 42098368) щодо застосування з 01.03.2025 року обмеження максимальним розміром пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, код ЄДРПОУ - 42098368) здійснити з 01.03.2025 року виплату пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, код ЄДРПОУ - 42098368) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок). 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	С.А. Гебеш