Справа № 301/3342/24

П О С Т А Н О В А
Іменем України

30 грудня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого: судді Джуги С.Д.,
суддів: Собослоя Г.Г., Мацунича М.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Усенко Антон Володимирович, на заочне рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2024 року у складі судді Золотаря М.М., в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
в с т а н о в и в :
У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 28 вересня 2021 року ОСОБА_1 уклала із ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» кредитний договір № 2385650859.
На підставі Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим Договором.
Сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників.
04.04.2024 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №НІ/11/17-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, a AT «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за Кредитними договорами, Договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.
Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу №НІ/11/17-Ф від 04.04.2024 Реєстру прав вимог, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 34568,87 грн., з яких:
- 13208,42 грн. - загальна заборгованість по тілу кредиту;
- 0,89 грн. - загальна заборгованість по відсоткам;
- 21359,56 грн. - загальна заборгованість по комісії;
- 0 грн. - пеня/штрафи.
Згідно з умовами Кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором.
Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.
З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме: з 04.04.2024, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
04 лютого 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 04122-02/2024.
Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб. телефону відповідача, про що свідчить п. 8 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.
24.06.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 24062024, у відповідності до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Стар Файненс Груп» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу № 24062024 від 24.06.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 7000 грн., з яких:
- 2000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;
- 5000 грн. - сума заборгованості за відсотками;
- 0 грн. - сума заборгованості за пенею.
Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.
З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме: з 24.06.2024, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
21 січня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 18992-01/2024.
Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб. телефону відповідача, про що свідчить п. 8 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.
24.06.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №24062024, у відповідності до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Стар Файненс Груп» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу № 24062024 від 24.06.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 10500 грн., з яких:
- 3000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;
- 7500 грн. - сума заборгованості за відсотками;
- 0 грн. - сума заборгованості за пенею.
Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.
З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме: з 24.06.2024, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
Враховуючи вищенаведене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму заборгованості за: Кредитним договором №2385650859 в розмірі 34 568,87 грн.; Кредитним договором № 04122-02/2024 в розмірі 7 000 грн.; Кредитним договором №18992-01/2024 в розмірі 10 500 грн.
Заочним рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, реквізити IBAN № НОМЕР_2 в AT «ТАСКОМБАНК») суму заборгованості за: Кредитним договором № 2385650859 в розмірі 34 568 (тридцять чотири тисячі п`ятсот шістдесят вісім) гривень 87 копійок; Кредитним договором № 04122-02/2024 в розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок; Кредитним договором № 18992-01/2024 в розмірі 10 500 (десять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Усенко Антон Володимирович, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що в матеріалах справи відсутні належні докази, що підтверджують перерахування коштів відповідачу згідно кредитних договорів. Окрім того, також відсутні належні розрахунки заборгованості за кредитними договорами, з яких можна встановити за який період з`явилися такі відсотки та станом на який день така сума була нарахована. Вважає, що до позивача не перейшло належним чином право вимоги за кредитним договором №2385650859 від 28.09.2021, оскільки договір про відступлення прав вимоги між ТОВ «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» було укладено 07.10.2016, тобто майже на 6 років раніше, ніж укладено такий кредитний договір.
У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З огляду на те, що предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є рішення суду у справі з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Положення ч.1 ст.205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічна позиція наведена у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19.
Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з статтею 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані – це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована; суб`єкт персональних даних – фізична особа, персональні дані якої обробляються; згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. У сфері електронної комерції згода суб`єкта персональних даних може бути надана під час реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції шляхом проставлення відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, за умови, що така система не створює можливостей для обробки персональних даних до моменту проставлення відмітки.
Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що 04.02.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансового кредиту №04122-02/2024, за умовами якого остання отримала фінансовий кредит у розмірі 2000 грн., строком на 100 днів зі сплатою 2,5% в день.
Також 21.01.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансового кредиту №18992-01/2024, за умовами якого остання отримала фінансовий кредит у розмірі 3000 грн., строком на 100 днів зі сплатою 2,5% в день.
Дані договори підписано відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». 
24.06.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №24062024.
Згідно п. 1.1. Договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
Згідно п. 1.2 Договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №24062024 від 24.06.2024 слідує, що до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги за кредитними договорами №18992-01/2024 від 21.01.2024 та №04122-02/2024 від 04.02.2024 у розмірі 10 500 грн. та, відповідно, 7000 грн.
З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, що стверджується наданими позивачем розрахунками заборгованості за період з 24.06.2024 по 31.08.2024.
Так, відповідно до вищевказаних розрахунків станом на 31.08.2024 ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором №18992-01/2024 від 21.01.2024 у розмірі 7000 грн., з яких: 2000 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 5000 грн. – сума заборгованості за відсотками; та за кредитним договором №04122-02/2024 від 04.02.2024 у розмірі 10 500 грн, з яких: 3000 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 7500 грн. – сума заборгованості за відсотками.
Правильність поданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем не оспорювалася, а відтак такий розрахунок є належним та допустимим доказом, який підтверджує заборгованість за укладеним договором.
Доказів належного виконання відповідачем зобов`язань щодо повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених кредитними договорами №18992-01/2024 від 21.01.2024 та №04122-02/2024 від 04.02.2024 матеріали справи не містять.
Таким чином, оскільки у встановлений договорами строк ОСОБА_1 не повернула кредитні кошти та не сплатила нараховані проценти, які правомірно нараховано позивачем у межах строку дії кредитних договорів, у позивача виникло право на їх стягнення в примусовому порядку.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитними договорами №18992-01/2024 від 21.01.2024 та №04122-02/2024 від 04.02.2024 у розмірі 10 500 грн. та, відповідно, 7000 грн.
Доводи апеляційної скарги висновків суду у даній частині не спростовують.
Рішення суду в даній частині є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.
Щодо кредитного договору №2385650859 від 28.09.2021.
Судом встановлено, шо 28.09.2021 між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №2385650859, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 13353 грн., строком на 3 місяці, початковий процент при наданні кредиту 10%.
07.10.2016 між ПАТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЦФР» укладено Договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої права вимоги до Позичальників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення до них та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та строки, встановлені цим Договором (п.2.1. Договору).
Надалі 04.04.2024 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №НІ/11/17-Ф, у відповідності до якого в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі, Фактор зобов`язується передати (сплатити) Клієнту суму фінансування, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові Права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення Прав вимоги.
На підтвердження передачі прав вимоги за кредитним договором №2385650859 від 28.09.2021, укладеним з позичальником ОСОБА_1 , позивачем додано Акт прийому-передачі Реєстру Прав Вимоги за Договором факторингу №НІ/11/17-Ф від 04.04.2024, Витяг з Реєстру Прав Вимог до Договору факторингу №НІ/11/17-Ф від 04.04.2024.
Так, Витягом з Реєстру Прав Вимог до Договору факторингу №НІ/11/17-Ф від 04.04.2024 стверджується, що від АТ «Таскомбанк» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №2385650859 від 28.09.2021 на загальну суму 34 568, 87 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості по вищевказаному кредитному договору станом на 31.08.2024 заборгованість відповідача за кредитним договором №2385650859 від 28.09.2021, становить 34 568, 87 грн., з яких: 13208,42 грн. - загальна заборгованість по тілу кредиту, 0,89 грн. - загальна заборгованість по відсоткам, 21359,56 грн. – загальна заборгованість по комісії.
Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 527ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
Згідно з ч. 2 ст. 631 ЦК України договір набирає чинності з моменту його укладення.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).
Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Тлумачення наведених норм свідчить, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.
Тобто відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2019 у справі № 909/1411/13, від 13.10.2021 у справі № 910/11177/20).
Законодавцем передбачено можливість відступлення первісним кредитором новому кредитору як повного обсягу прав та обов`язків, належних йому на момент відступлення (універсальне правонаступництво), так і можливість відступлення прав лише у певній частині, що обумовлюється сторонами в договорі відступлення права вимоги (сингулярне правонаступництво). Оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права "nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet", який означає, що "ніхто не може передати більше прав, ніж має сам".
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 16.10.2018 у справі №914/2567/17, від 04.06.2020 у справі №910/1755/19.
Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №914/868/17, від 18.10.2018 у справі № 910/11965/16.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 укладений 28.09.2021, натомість Договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016, за яким ТОВ «ФК «ЦФР» відступило АТ «Таскомбанк» 07.10.2016, тобто, на момент укладення Договору про відступлення права вимоги ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником ОСОБА_1 , та у первісного кредитора ще не виникло право вимоги за неіснуючим зобов`язанням, яке він міг би передати АТ «Таскомбанк» на підставі Договору про відступлення права вимоги від 07.10.2016.
Таким чином, кредитний договір від 28.09.2021 був укладений близько через 5 років після укладення Договору про відступлення права вимоги від 07.10.2016 між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк», тому право вимоги щодо цього кредитного договору не існувало на момент Договору про відступлення права вимоги від 07.10.2016.
Оскільки АТ «Таскомбанк» право вимоги відносно ОСОБА_1 , як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не було передане цим товариством на підставі наступного договору факторингу від 04.04.2024 до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», яке за вищенаведених обставин не має права вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 28.09.2021 між позичальницею та ТОВ «ФК «ЦФР».
Враховуючи викладені обставини, зважаючи на те, що Договір про відступлення права вимоги укладений між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» 07.10.2016, до моменту виникнення у первісного кредитора ТОВ «ФК «ЦФР» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором, укладеним між ними 28.09.2021, відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором №2385650859 в розмірі 34 568, 87 грн., з яких: 13208,42 грн. - загальна заборгованість по тілу кредиту, 0,89 грн. - загальна заборгованість по відсоткам, 21359,56 грн. – загальна заборгованість по комісії, оскільки на момент відступлення права вимоги шляхом укладення Договору про відступлення права вимоги до боржника ОСОБА_1 не була дійсною і не належала первісному кредитору на момент її відступлення.
Відтак у задоволенні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №2385650859 в розмірі 34 568, 87 грн. слід відмовити.
Відповідно до ч. 1 п. 1,4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм матеріального та процесуального права.
Виходячи з наведеного рішення суду першої інстанції підлягає зміні, із викладенням резолютивної частини рішення у редакції даної постанови.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Позивачем заявлено позов на суму 52068,87 грн. Апеляційним судом задоволено вимоги позивача в загальному розмірі 17500 грн., що складає 33,61% від пред`явлених вимог.
При пред`явленні позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн. За подання апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 4542 грн.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково (на 33,61%), тому пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з ОСОБА_1 підлягало стягненню 1017,71 грн. (3028 грн. х 33,61% = 1017,71 грн.), при цьому оскільки у задоволенні вимог відмовлено (на 66,39%) з позивача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 3015,43 грн. (4542 грн. х 66,39% = 3015,43 грн.). Відтак, у силу ч. 10 ст. 141 ЦПК України на користь ОСОБА_1 з позивача слід стягнути різницю судового збору у розмірі 1997,72 грн. (3015,43 грн. - 1017,71 грн.). 
Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, 
у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Усенко Антон Володимирович, - задовольнити частково.
Заочне рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2024 року змінити.
Резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, реквізити IBAN № НОМЕР_2 в AT «Таскомбанк») суму заборгованості за:
Кредитним договором № 04122-02/2024 від 04.02.2024 в розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок;
Кредитним договором №18992-01/2024 від 21.01.2024 в розмірі 10 500 (десять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, 01032, Україна, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок, 30) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) 1997,72 грн. судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повне судове рішення складено 30 грудня 2025 року.

Головуючий: 

Судді: