ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2026 р. 	Справа № 520/18103/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариство з обмеженою відповідальністю "ПАКГАУЗ 2020" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2024, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 16.12.24 по справі № 520/18103/24
за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "ПАКГАУЗ 2020" 
до  Головне управління ДПС у Харківській області   
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "ПАКГАУЗ 2020" (далі – ТОВ "ПАКГАУЗ 2020", позивач) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (далі- ГУ ДПС у Харківській області, відповідач), в якому просило:
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення №32552/0412 від 10.06.24 ГУ ДПС у Харківській області про накладення штрафу у розмірі 37 960,12 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року відмовлено в задоволенні позову.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2024 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що мотивувальна та описова частина рішення Харківського окружного адміністративного суду дослівно дублює відзив ГУ ДПС у Харківській області, який всупереч вимогам ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), не містить заперечень проти позову ТОВ "ПАКГАУЗ 2020", а містить регламент щодо звільнення від відповідальності платників податків під час дії воєнного стану в Україні.
Крім цього, вказав, що процесуальне законодавство не зобов`язує суд відповідати на кожен довід/аргумент/твердження сторони провадження, проте, оскаржуване рішення взагалі не містить жодної правової оцінки доводів/аргументів/доказів позивача – відсутнє мотивування/ обґрунтування /відхилення Харківським окружним адміністративним судом доводів/аргументів/ доказів ТОВ "ПАКГАУЗ 2020".
Апелянт, зазначив, що суд першої інстанції не досліджував зміст позовної заяви ТОВ "ПАКГАУЗ 2020", не ознайомлювався з доводами та аргументами позивача. Харківським окружним адміністративним судом не встановлено жодної фактичної обставини, чим порушено принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи під час дослідження зібраних у справі доказів.
Відповідач направив на адресу суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просив скаргу позивача залишити без задоволення.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 308 , п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у ній доказами та в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, вислухавши суддю–доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено обставини, які не оспорено сторонами. 
08.05.2024 ГУ ДПС у Харківській області було проведено камеральну перевірку ТОВ "ПАКГАУЗ 2020".
В результаті проведення камеральної перевірки контролюючим органом було складено акт №21076/20-40-04-12-02/05404707 від 08.05.2024, яким встановлено несвоєчасне погашення ТОВ "ПАКГАУЗ 2020" узгоджених податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки по податковій декларації за січень та лютий 2022 року, чим порушено абзац б) підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 Податкового кодексу України (далі – ПК України).
04.06.2024 ТОВ «ПАКГАУЗ 2020» направило до ГУ ДПС у Харківській області заперечення до Акта перевірки №21076/20-40-04-12-02/05404707 від 08.05.2024.
10.06.2024 листом (вих. № 27139/6/20-40-04-15-05) контролюючим органом було повідомлено позивача про залишення заперечень ТОВ «ПАКГАУЗ 2020» на Акт про результати камеральної перевірки щодо порушення правил (термінів) погашення (перерахування) податків, платежів, зборів від 08.05.2024 №21076/20-40-04-12-02/05404707) без розгляду.
13.06.2024 позивач отримав від ГУ ДПС у Харківській області податкове повідомлення-рішення №32552/0412 від 10.06.2024 з додатком розрахунок штрафної санкції за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання відповідно до ст. 124 ПК України, яким зобов`язано позивача сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 37 960,20 грн.
Позивач, вважаючи прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ГУ ДПС в Харківській області при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №32552/0412 від 10.06.2024 про накладення штрафу у розмірі 37 960,12 грн відносно ТОВ "ПАКГАУЗ 2020" діяло виключно в межах повноважень та у спосіб передбачений законодавством.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд, незалежно від підстав, наведених у позові, зобов`язаний перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вище вимогам.
ПК України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.
За приписами пункту 1.1 статті 1 ПК України останній регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно з п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.
Відповідно до ст. 76 ПК України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
За приписами пункту 86.7 статті 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).
Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.
Підпунктами 86.7.1, 86.7.2, 86.7.3, 86.7.4 пункту 86.7 статті 86 ПК України передбачено, що акт перевірки, заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи і пояснення, у разі їх подання платником податку у визначеному цим пунктом порядку (далі - матеріали перевірки), розглядаються комісією такого контролюючого органу з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок (далі - комісія з питань розгляду заперечень), яка є постійно діючим колегіальним органом контролюючого органу. Склад комісії та порядок її роботи затверджуються наказом керівника контролюючого органу.
Розгляд матеріалів здійснюється комісією з питань розгляду заперечень контролюючого органу протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень відповідно до цього пункту (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у запереченнях, додаткових документах та поясненнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
У разі отримання від платника податків у визначеному цим пунктом порядку заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень контролюючий орган зобов`язаний повідомити платника податків про дату, час та місце/спосіб розгляду матеріалів перевірки, у тому числі в режимі відеоконференції. Таке повідомлення надсилається платнику податків протягом двох робочих днів з дня отримання від нього заперечень та/або додаткових документів і пояснень, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду. Інформація (повідомлення) про розгляд контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, матеріалів перевірки в режимі відеоконференції надсилається платнику податків в електронному вигляді в електронний кабінет.
Платник податків має право брати участь у розгляді матеріалів перевірки особисто або через свого представника, у тому числі в режимі відеоконференції, про що зазначає у поданих запереченнях. Безпосередньо під час розгляду матеріалів перевірки платник податків має право надавати письмові (крім випадків розгляду матеріалів перевірки у режимі відеоконференції) та/або усні пояснення з приводу предмета розгляду.
Під час розгляду матеріалів перевірки комісія з питань розгляду заперечень:
встановлює, чи вчинив платник податку, щодо якого було складено акт перевірки, порушення податкового, валютного та/або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;
розглядає обставини вчинених правопорушень, які відображені в акті перевірки, а також встановлені при розгляді наданих платником податків відповідно до цього пункту письмових пояснень та їх документального підтвердження (зокрема щодо обставин, що стосуються події правопорушення, та вжитих платником податків заходів щодо дотримання правил та норм законодавства, з посиланням на документи та інші фактичні дані, що підтверджують зазначені обставини);
досліджує питання наявності або відсутності обставин, що виключають вину у вчиненні правопорушення (крім правопорушень, відповідальність за які настає незалежно від наявності вини), пом`якшують або звільняють від відповідальності;
досліджує питання щодо необхідності проведення перевірки у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу;
визначає розмір грошових зобов`язань та/або суму зменшення бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або суму зменшення податку на доходи фізичних осіб, задекларованого до повернення з бюджету, зокрема при використанні права на податкову знижку, та/або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, а також необхідність надсилання (вручення) платнику податків відповідного податкового повідомлення-рішення у випадках, передбачених цим Кодексом.
При розгляді матеріалів перевірки контролюючим органом досліджуються всі наявні фактичні дані, що стосуються предмета розгляду, у тому числі документи, надані платником податків або витребувані у нього, письмові та усні пояснення платника податку, інші фактичні дані, що наявні або доступні контролюючому органу.
За результатами розгляду матеріалів перевірки комісія з розгляду заперечень приймає висновок, що є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.
У разі встановлення необхідності проведення позапланової документальної перевірки у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, висновок за результатами розгляду матеріалів перевірки приймається комісією з питань розгляду заперечень після проведення такої перевірки з урахуванням її результатів.
У разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, проведеної на підставі підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу у зв`язку з розглядом наданих у порядку, визначеному цим пунктом, заперечень до акта (довідки) перевірки, або розглядом скарги на прийняте контролюючим органом податкове повідомлення-рішення, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу, який проводив таку перевірку, протягом п`яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Розгляд таких заперечень окремо не здійснюється. Такі заперечення долучаються до матеріалів перевірки або матеріалів щодо розгляду скарги, а наведені в них факти та дані враховуються контролюючим органом при формуванні у передбаченому цим підпунктом порядку висновку за результатами розгляду матеріалів перевірки або під час розгляду скарги на прийняте податкове повідомлення-рішення у порядку, встановленому статтею 56 цього Кодексу.
Податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу на підставі висновку комісії контролюючого органу з питань розгляду заперечень протягом п`яти робочих днів, наступних за днем прийняття такого висновку комісією і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків, у порядку, визначеному підпунктом 86.7.1 цього пункту.
Відповідно до пункту 86.8 статті 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
За наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та додаткових документів і пояснень, зокрема документів, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, поданих у порядку, встановленому цією статтею, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку та строки, визначені пунктом 86.7 цієї статті.
Досліджуючи матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що ГУ ДПС у Харківській області залишило заперечення ТОВ «ПАКГАУЗ 2020» до акта перевірки без розгляду, обґрунтовуючи, що вищевказані заперечення, надані до податкового органу поза межами строку, встановленого п. 86.7 ст. 86 ПК України.
Однак, як вбачається з поштової накладної №6101249464450 та опису вкладення до листа з оголошеною цінністю №6101249464450 ТОВ «ПАКГАУЗ 2020» направило до ГУ ДПС у Харківській області заперечення до акта перевірки 04.06.24. 
04.06.24 – є 10–м робочим днем з дня, наступного за днем отримання акта перевірки.
Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не врахував той факт, що заперечення подані в строки визначені пунктом 86.7 статті 86 ПК України.
Враховуючи вищезазначене та оцінивши докази щодо дати направлення позивачем заперечень, колегія суддів вважає, що письмові заперечення позивача на акт перевірки подані контролюючому органу у встановлений ПК України строк (протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки), однак безпідставно не враховані при прийнятті рішення.
За таких обставин, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції, що ГУ ДПС в Харківській області при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №32552/0412 від 10.06.24 про накладення штрафу у розмірі 37 960,12 грн відносно ТОВ "ПАКГАУЗ 2020" діяло виключно в межах повноважень та у спосіб передбачений законодавством, оскільки спірне податкове повідомлення-рішення прийняте контролюючим органом без урахування й надання оцінки своєчасно поданим товариством запереченням на акт перевірки та долученим до них документам, якими позивач спростовував встановлені перевіркою обставини.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 вересня 2021 у справі №816/228/17 вказала, що підставами для скасування рішень, прийнятих за наслідками перевірки, є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки, та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
При цьому, колегія суддів зазначає, що право на подання заперечень на акт перевірки та бути присутнім під час їх розгляду гарантоване статтею 17 ПК України. Безпідставний не розгляд своєчасно поданих платником податків заперечень на акт перевірки об`єктивно може вплинути на обставини обґрунтованості прийнятого на підставі акта перевірки податкового повідомлення-рішення, адже за правилами, встановленими пунктом 86.7 статті 86 ПК України, такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2025 року у справі №140/3098/23.
Отже, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення, податковим органом порушено порядок розгляду заперечень до акта перевірки, що свідчить про протиправність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення через порушення відповідної процедури.
Відтак податкове повідомлення - рішення не відповідає вимогам частини другої статті 2 КАС України, оскільки прийняте без урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття (пункт 3), без урахування права особи (в даному випадку платника податку) на участь у процесі прийняття рішення (пункт 9), що свідчить про його необґрунтованість та протиправність. За вказаних обставин відсутні підстави для оцінки змісту відображеного у акті перевірки правопорушення, оскільки відповідач в цілому не дотримався процедури, не врахував надані платником документи та заперечення, внаслідок чого оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Саме про такий процесуальний наслідок недотримання вимог пункту 86.7 статті 86 ПК України вказав Верховний Суд у постановах від 15 січня 2019 у справі №826/3576/15, від 28 вересня 2020 у справі №520/2305/19, від 17 січня 2022 у справі № 640/4983/19, від 24 лютого 2022 у справі № 560/8920/20, від 12 липня 2023 у справі № 200/4704/21 та інших.
Таким чином колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення від 10.06.2024 №32552/0412, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 37960,12 грн, що зумовлює задоволення позовних вимог та апеляційної скарги ТОВ "ПАКГАУЗ 2020".
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України,ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи те, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про відсутність підстав для задоволення позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10 червня 2024 року №32552/0412 про застосування штрафних санкцій у сумі 37960,12 грн, колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2024 по справі №520/18103/24 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову.
Згідно з частиною 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 7 статті 139 КАС України).
Відповідно до наявної в матеріалах справи платіжної інструкції №2420 від 18.06.2024 позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3028,00 грн . За подачу апеляційної скарги позивачем сплачено відповідно до платіжної інструкції №2630 від 13.01.2025 3633,60 грн.
Частина 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених ч. 2 ст. 4, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Враховуючи висновки суду апеляційної інстанції про наявність підстав для задоволення позову відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України, слід стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору понесені в суді першої та апеляційної інстанцій у розмірі 6661,60 грн (3028 грн + 3633,60) за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС в Харківській області.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 311, 315, 317, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАКГАУЗ 2020" - задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року по справі № 520/18103/24 - скасувати.
Ухвалити постанову, якою задовольнити адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАКГАУЗ 2020" до Головного управління ДПС в Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення №32552/0412 від 10.06.24 Головного управління ДПС у Харківській області про накладення штрафу у розмірі 37960,12 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС України в Харківській області ( вул. Григорія Сковороди, 46, м. Харків, 61057 ЄДРПОУ 43983495) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАКГАУЗ 2020" ( вул. Промислова, буд., 11, смт. Васищеве, Харківська обл., 62495, ЄДРПОУ 05404707) судові витрати зі сплати судового збору на суму 6661 (шість тисяч шістсот шістдесят одна) грн 60 коп. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк   О.А. Спаскін