ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 січня 2026 року м. Житомир справа № 240/17269/24
категорія 112010201
Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Гуріна Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, 

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо зменшення основного розміру призначеної пенсії з 68% до 51% сум грошового забезпечення, починаючи з 01.07.2024;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії у основному розмірі 68% сум грошового забезпечення, починаючи з 01.07.2024, з урахуванням проведених виплат.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Житомирській області як отримувач пенсії за вислугу років призначеної в розмірі 68% від сум грошового забезпечення відповідно до норм Закону №2262-ХІІ, який є основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу. Проте відповідачем здійснено з 02.07.2024 перерахунок пенсії позивача виходячи з 51% від сум грошового забезпечення. З урахуванням того, що позивач має вислугу 26 років, то відповідач, на переконання позивача, зобов`язаний призначити і виплачувати йому пенсію виходячи з 68% від сум грошового забезпечення та додатково 3% за кожен рік вислуги понад 20 років. Відмова пенсійного органу задовольнити заяву позивача про приведення розміру його пенсії у відповідність до норм чинного законодавства, слугувала підставою для звернення до суду з цим позовом.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 17.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 
16.10.2024 на адресу суду від ГУ ПФУ в Житомирській області надійшов відзив на позовну заяву відповідно до змісту якого відповідач заперечує проти заявлених вимог та просить відмовити в позові. В обґрунтування відзиву відповідач вказав, що позивач вважає, що має право на пенсію відповідно до п."а" ст.13 Закону №2262-ХІІ у розмірі 68%. Проте, позивач був звільненим у запас з 10.03.2022 вислуга років становила на дату звільнення 23 роки 09 місяців 11 днів, загальний трудовий стаж 26 років 10 місяців 06 днів. Тобто, для застосування п."а" ст.12 Закону №2262-ХІІ, як хоче позивач, необхідно щоб на дату звільнення у нього було не менше 25 років вислуги, а як зазначено у витязі з наказу №132/ос від 10.03.2022 вислуга становить 23 роки 09 місяців 11 днів, що унеможливлює призначення позивачу пенсії відповідно до п."а" ст.13 Закону №2262-ХІІ. Отже, пенсія позивачу призначена відповідно до п."б" ст.13 Закону №2262-ХІІ у розмірі 51% від сум грошового забезпечення (25 років стажу = 50% + 1% за кожен рік понад 25 років).
Відповідно до положень частини 5 статті 262, частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу у Службі судової охорони, наказом від 10.03.2022 №132/ОС Територіального управління Служби судової охорони у Житомирській області позивач на підставі п.п.7 п.2 розділу ХІІ (за власним бажанням) відповідно до Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 04.04.2019 №1052/0/15-19 (зі змінами), звільнений зі служби у запас Збройних Сил України (із постановкою на військовий облік).
Відповідно до наказу Територіального управління Служби судової охорони у Житомирській області від 10.03.2022 №132/ос в частині звільнення зі служби в Службі судової охорони старшого сержанта Служби судової охорони ОСОБА_1 вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні - 23 роки 09 місяців 11 днів, для виплати надбавки за стаж служби - 23 роки 09 місяців 11 днів, трудовий стаж - 03 роки 00 місяців 25 днів, загальний трудовий (страховий) стаж - 26 років 10 місяців 06 днів (а.с.8).
Перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Житомирській області, як отримувач пенсії за вислугу років, яка призначена відповідно до норм Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ), виходячи з розміру 68% від сум грошового забезпечення.
Проте, як встановлено з розрахунку пенсії від 02.07.2024, відповідачем при здійсненні перерахунку пенсії позивача, застосовано 51% від сум грошового забезпечення (а.с.10).
08.07.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою в якій просив перераховувати та виплачувати йому пенсію 68% від грошового забезпечення відповідно до п."а" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (на звороті а.с.7).
На вказану заяву позивач відповіді не отримав.
Вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо зменшення основного розміру призначеної пенсії з 68% до 51% від сум грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Спеціальні умови, норми і порядок пенсійного забезпечення за особливостями спеціального статусу громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ, визначені цим Законом, який має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.
Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Згідно з частиною 1 статті 1 Закону №2262-XII особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Згідно з пунктом «а» частини 1 статті 12 Закону №2262-ХІІ (далі зі змінами станом на 21.03.2022) пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше. До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.
Абзацом першим пункту «б» статті 12 Закону №2262-ХІІ визначено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "з" статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України.
Відповідно до п."б" ст.13 Закону №2262-ХІІ особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт "б" статті 12): за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).
Положеннями Закону №2262-ХІІ визначено умови призначення пенсії за вислугою років (стаття 12) та види служби і періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії.
Частиною 2 статті 17 Закону №2262-ХІІ передбачено, що до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, особам, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби. 
Жодної відсильної норми вказана стаття Закону №2262-ХІІ не містить, а також не містить посилання на те, що види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії можуть бути встановлені підзаконними актами.
Виходячи з наведеного, Законом №2262-ХІІ чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності достатньої календарної вислуги років та зазначено виключний перелік періодів служби, які враховуються до календарної вислуги років.
Тобто, статтею 12 Закону №2262-ХІІ чітко передбачено, що пенсія за вислугу призначається при наявності саме календарної, а не загальної чи пільгової вислуги років.
Тобто, згідно законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин у цій справі, необхідною умовою для призначення спірної пенсії є наявність необхідної календарної вислуги років.
Судом встановлено, що вислуга років позивача складає у календарному обчисленні - 23 роки 09 місяців 11 днів (а.с.8).
Оскільки календарна вислуга років позивача становить менше 25 років, то відповідач правомірно відмовив позивачу у виплаті пенсії за вислугу років, виходячи з 68% від сум грошового забезпечення.
Згідно з ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Під час розгляду справи судом не встановлено ознак протиправності дій відповідача в контексті спірних правовідносин. Натомість, доводи позивача, зазначені у позовній заяві є безпідставними та ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм чинного законодавства, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.
У зв`язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено та позивач звільнений від сплати судового збору та не поніс судових витрат, розподіл судових витрат відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.
Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,
вирішив:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича, 7, м.Житомир, 10003, код ЄДРПОУ 13559341) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.М. Гурін

16.01.26