КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №358/1531/24                                                                                                        Суддя І інстанції - Романенко К.С.
Провадження № 33/824/848/2025                                                                                     Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
                                                                                                                                          
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
14 листопада 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Ковальського В.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Богуславського  районного суду Київської області від 04 грудня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 05.11.1996 на ім`я « ОСОБА_1 », РНОКПП: НОМЕР_2 ,
 
в с т а н о в и л а:
 
Постановою судді Богуславського районного суду Київської області від 04 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, зі стягненням судового збору в дохід держави у розмірі 605, 60 грн.
Згідно постанови судді, ОСОБА_1 07 вересня 2024 року о 21 год. 00 хв. в                   с. Ісайки по вул. Гуньківка, керував автомобілем марки «CHEVROLET AVEO», державний номерний знак НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, різка зміна забарвлення шкіряного покриву. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі водій відмовився у присутності поліції та під час застосування безперервної відеозйомки, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Не погоджуючись із постановою судді, захисник Ковальський В.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови, грубе порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить постанову судді Богуславського районного суду Київської області від 04 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а справу закрити.
Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Богуславського районного суду Київської області від 04 грудня 2024 року, мотивуючи клопотання тим, що розгляд справи відбувся без участі ОСОБА_1 та встановлення його особи в законному порядку та в порушення ст. 277-2 КУпАП без повідомлення захисника та самого ОСОБА_1 про розгляд справи. Про винесення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності стало відомо його захиснику 11.12.2024, коли він отримав інформацію на адвокатський запит.  
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує, що суд, діючи упереджено, намагаючись умисно притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, перерахував, як докази, документи зібрані працівниками поліції, зазначивши прізвище ОСОБА_1 , хоча у всіх документах зазначалося прізвище « ОСОБА_2 ». Окрім того, як вказує апелянт, суд також перебрав на себе функції перекладача, стверджуючи, що посвідчення водія видавалося російською мовою та прізвище не вірно перекладено на українську мову, що не може бути підставою для не притягнення особи до адміністративної відповідальності. При цьому, ОСОБА_1 не приймав участі у розгляді справи, оскільки суд позбавив його такої можливості, та його особу згідно паспорту громадянина України встановлено не було, як не було допущено до розгляду і захисника, чим порушено право на захист особи.  
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Ковальського В.В., які підтримали апеляційну скаргу, та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Що стосується  клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Богуславського районного суду Київської області від 04 грудня 2024 року, то слід зазначити, що з матеріалів справи вбачається, що на  всі  судові  засідання особа, яка   притягається   до  адміністративної  відповідальності викликалася рекомендованими  листами  із  зворотніми  повідомленнями як  на  прізвище  ОСОБА_1 , так  і  на  прізвище  ОСОБА_1   за  адресою: АДРЕСА_1 ,  тобто  за  тією ж  адресою,  яка  вказана  як  у  протоколі  про  адміністративне  правопорушення,  так  і  в  апеляційній  скарзі. Разом  з  тим,  всі  повідомлення  повернулися на  адресу  суду  з  відмітками  працівника   поштового  відділення про те, що адресат  відсутній  за вказаною  адресою. Тож, враховуючи, що   судовий  розгляд   проведено у  відсутність особи, яка  притягається  до  адміністративної  відповідальності  та захисника, з метою забезпечення реалізації права на апеляційний перегляд судового рішення, вважаю, що строк апеляційного оскарження постанови судді Богуславського районного суду Київської області від 04 грудня 2024 року слід поновити.
По суті апеляційної скарги слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.
Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу  поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Проте,   ОСОБА_1 вимоги вказаного пункту ПДР  дотримано не було.
Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, порушення ОСОБА_1 зазначених вимог п. 2.5.  ПДР України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме, протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №125016, згідно якого ОСОБА_1                         07 вересня 2024 року о 21 год. 00 хв. в  с. Ісайки по вул. Гуньківка, керував автомобілем марки «CHEVROLET AVEO», державний номерний знак НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, різка зміна забарвлення шкіряного покриву. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі водій відмовився у присутності поліції та під час застосування безперервної відеозйомки, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП
 Зазначений протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 та підписаний особою, яка його склала.
В  свою  чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції. 
Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.
Враховуючи сукупність доказів у справі  приходжу до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії ОСОБА_1 , які полягають у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння в законному порядку, є порушенням п. 2.5 ПДР України та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.
З переглянутого під  час  апеляційного  розгляду  відеозапису вбачається, що  працівники  поліції  перебувають  поблизу  проїзної  частини,  біля  якої  на обочині  перебуває  транспортний  засіб марки «CHEVROLET AVEO».  На  відео  видно особу,  яка  спілкується  з  працівником  поліції  та  пояснює  поліцейському,  що  водій  вказаного  транспортного  засобу  чуть  не  «відправив   його  та  його  сім`ю  на  той  світ»,  адже,  різко виїхав  на його  смугу  руху,  яка  для   водія «CHEVROLET AVEO» була  зустрічною,  що  змусило  його  гальмувати, маневрувати,  а  потім  розвертатись,  доганяти та  зупиняти цей   автомобіль.  Під  час  такого  спілкування,  згідно відео, в  автомобілі «CHEVROLET AVEO»  перебуває  водій з ознаками  алкогольного  сп`яніння,  які є  очевидними.  Працівник поліції  просить  водія  пред`явити  документи на  право  керування  транспортним  засобом та  технічний  паспорт на  автомобіль. Перевіривши документи та  поспілкувавшись  з  водієм,  виявивши  таку  ознаку  алкогольного  сп`яніння,  як різкий  запах  алкоголю  з  порожнини  рота,   працівник поліції  її повідомляє водію  та цікавиться   чи  вживав  водій  алкогольні  напої.  Водій  вживання  алкогольних  напоїв  заперечує. В  подальшому  в  процесі  спілкування  працівник  поліції  пропонує водію пройти огляд на  стан  алкогольного  сп`яніння як  на  місці зупинки,  так  і  у  медичному  закладі.  На  таку   пропозицію  водій  відразу  та  чітко   відмовляється від  проходження запропонованого огляду на стан сп`яніння, на  що  працівник поліції  повідомляє,  що  таким  чином   водій скоїв  адміністративне  правопорушення, передбачене  ст. 130 КУпАП, з  приводу  чого буде  складено  протокол. 
При  цьому, з  відеозапису вбачається, що на прохання працівника поліції пред`явити документи, водій ОСОБА_1 надав посвідчення водія  серії НОМЕР_1 , видане ДАІ МВС  УВС 05.11.96 на ім`я « ОСОБА_1 ». Працівником поліції під  час  складання протоколу було встановлено, що автомобіль марки «CHEVROLET AVEO», державний номерний знак НОМЕР_3 , належить ОСОБА_3 . Працівник поліції перепитував у ОСОБА_1 правильне його прізвище « ОСОБА_4 » чи « ОСОБА_2 », на що той вказав, що « ОСОБА_4 ». Тобто,  працівник  поліції  звертає  увагу  на  те, що  прізвище в  різних  документах  зазначено по  різному,  Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення працівником  поліції було складено на  те прізвище,  на  яке  водієм було пред`явлено посвідчення водія серії   НОМЕР_1 , видане ДАІ МВС  УВС 05.11.96, факт  видачі  якого  вони  перевірили по  службовому  планшету,  тобто на ім`я « ОСОБА_1 ».
 В  подальшому,  протокол  про  адміністративне  правопорушення  був  підписаний  особою,  яка  склала  протокол,  разом  з  тим,  водій відмовився  від  підпису. 
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції  допитаний поліцейський СРПП ОСОБА_5 , який складав протокол про адміністративне правопорушення,  який пояснив, що працівникам  поліції  на  службовий   планшет надійшов виклик  по  «102»  від   небайдужого  іншого  водія про те, що  в  с.  Ісайки   на  трасі Київ - Богуслав,  особа перебуває за кермом в стані алкогольного сп`яніння та  ледь не  вчинив  ДТП. По  прибуттю  на  місце  виклику  було  виявлено заявника,  який  надав  пояснення  та виявлено водія «CHEVROLET AVEO», який  перебував  за  кермом з  явними ознаками алкогольного сп`яніння,  які   видно  було навіть зовні,  а  окрім того   від  нього  відчувався сильний  запах  алкоголю  з  порожнини  рота. У  зв`язку  з   виявленням  ознак  алкогольного сп`яніння,  водію  було  запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як  на  місці  зупинки,  так і  у  медичному  закладі,  на  що  він  відразу відмовився.
Працівник поліції пояснив, що особу водія вони встановили за водійським посвідченням, яке було на російській мові на ім`я ОСОБА_1 . За даними посвідчення перевірили особу по базі АРМОР, посвідчення було дійсне, і  виписане саме з  такими  анкетними  даними. При  цьому, працівник  поліції  пояснив, що паспортні дані по їхнім базам не висвітлюються,  тому, при  з`ясуванні тієї  ситуації, що  в  різних  документах  прізвище   написано  по  різному, зокрема,  в  водійському   посвідченні  « ОСОБА_6 »,  а  згідно  техпаспорту, транспортний  засіб «CHEVROLET AVEO», д.н.з. НОМЕР_3 , належить « ОСОБА_3 », було  прийнято  рішення  про  складання  протоколу про адміністративне  правопорушення  за  ч. 1  ст. 130  КУпАП саме за  тими анкетними  даними, які  містяться у  водійському посвідченні на ОСОБА_1 . 
Працівник  поліції вказав,  що   особа,  яка   згідно  водійського  посвідчення  записана  як  « ОСОБА_1 », та  як  називався  сам  водій « ОСОБА_1 » це  є  одна  і  та ж  людина.
Окрім  того,  під  час  апеляційного  розгляду з метою перевірки  доводів  апеляційної  скарги  захисника  та дотримання  вимог  ст. 245 КУпАП  щодо повного, всебічного  і об`єктивного  з`ясування  всіх обставин  справи,  допитано свідка  ОСОБА_7 ,  який  суду  повідомив,  що   оскільки  події  мали  місце   вже  давно,  то  він  дату  чітко  вказати не  можу,  але  чітко  пам`ятає,  що  він  з  сімєю   у  вечірній  час  рухались  з  міста  Києва   до  м. Богуслав.  Неподалік  Києва  в  с.  Ісайки йому  прямо  назустріч в  його смугу  руху виїхав  автомобіль  «CHEVROLET AVEO», що  змусило  його  застосовувати  екстренне  гальмування та  маневрувати  аж на  обочину  задля  уникнення  зіткнення.  Ледь утримавши  свій  автомобіль, він виїхав на  обочину,   розвернувся та  почав  наздоганяти  вищевказаний  автомобіль. Наздогнав  його,  та  почав  перекривати  йому  дорогу та  зупиняти  його,  що і  вдалось зробити. Коли  підійшов  до  водія,  то навіть зовні виявив у  нього   ознаки сильного  алкогольного  сп`яніння,  адже,  йому   навіть  тяжко  було  вийти  з  автомобіля. При цьому,   у  водія,  окрім  порушення  координації  рухів,   був  дуже  сильний  запах  алкоголю  з  порожнини  рота та  не виразна  мова.   Спочатку   запропонував  водію  викликати  тверезого  водія  та  поїхати з  місця, щоб  нікому  не  завдати  шкоди,  на  що  водій  не  погодився,  почав  висловлювати  неадекватні  погрози в  його  адресу,  хизуватись  своїми  зв`язками. Саме  така  поведінка  водія  змусила його ( ОСОБА_7 )  викликати  працівників  поліції,  щоб  цей  водій  не  завдав  шкоди  іншим  особам. А  ще  він  вимушений був  до  приїзду  патрульних  забрати  у  водія  ключі  від  автомобіля,  оскільки  водій  неодноразово  намагався продовжити  рух,  висловлював  погрози,  і  вказував, що  у  нього ( ОСОБА_7 )  будуть  великі  проблеми,  оскільки  водій  дуже  впливова  людина, та  вів  себе  вкрай  агресивно.  По  приїзду  патрульних,  він ( ОСОБА_7 )  пояснив поліцейським спочатку  усно   ситуацію,  що  мала  місце,  потім   були  відібрані  пояснення. Залишивши  патрульним  свої координати,  та  враховуючи  дуже  пізній  час,  і  те, що  на  ці всі події  ним   було  витрачено  багато  часу,  він  з  сім`єю  поїхали  далі.  В подальшому  працівники  поліції з  ним  зв`язувались  по телефону,  і  він їм  повідомив  такі  ж  відомості. 
Окрім  того,  свідок ОСОБА_7 пояснив,  що після  всіх  цих  подій  він протягом  тривалого  часу  за  себе  дуже  хвилювався,  адже,  боявся, що  водій «CHEVROLET AVEO» реалізує  всі  ті  погрози,  які  він  висловлював на  місці  зупинки.  А  окрім  того,   свідок  зазначив, що після отримання  виклику його  в  судове  засідання  суду  апеляційної  інстанції,  до  нього  на  номер мобільного телефону  телефонували захисник  та особа,  яка  притягається  до  адміністративної  відповідальності   та  просили  не  з`являтися  в  судове  засідання суду  апеляційної  інстанції  та  не  надавати  пояснення  з  приводу  обставин,  свідком  яких  він  був,  на  що свідок  не  погодився, та  виконуючи  свій обов`язок  з`явився до суду, та  правдиво  повідомив  про  всі  обставини,  свідком яких  він  був.  При  цьому, свідок  зазначив, що навіть  в  цей  час  він  боявся  особисто  з`являтися  до  суду,  тому  приймав  участь в  режимі  ВКЗ.
Оцінивши вищенаведені   докази в  їх  сукупності,   апеляційний  суд  дійшов  висновку  про  безпідставність доводів  захисника   щодо  відсутності  доказів  керування  ОСОБА_1   транспортним  засобом  з  ознаками  алкогольного  сп`яніння. 
З  приводу  доводів   апеляційної  скарги захисника  в  тій  частині,  що  протокол   про адміністративне правопорушення був складений  на ОСОБА_1 , а  не на  ОСОБА_1 ,  і тому суд  не мав  права    самостійно встановлювати  анкетні  дані та  притягати  до  адміністративної  відповідальності  саме  ОСОБА_1 ,  то  слід зазначити,  що під  час  апеляційного  розгляду  було  встановлено,  що  в  документах ОСОБА_1   по  різному  зазначене  його  прізвище. 
Так, з  досліджених  у  справі  доказів  вбачається, що   водій на  підтвердження   своїх  анкетних  даних  працівникам  поліції   надав  своє  посвідчення водія серії НОМЕР_1 ,  у  якому  його  ПІП  зазначено,  як  « ОСОБА_1 », а  тому  протокол  складено  на  вказану  особу,  і такий  протокол  відповідає  вимогам  ст. 256  КУпАП. Разом  з  тим,  в   суді  було  встановлено, що   згідно  даних паспорта, водій є « ОСОБА_1 ».
Згідно відомостей,  отриманих  судом  під  час  судового  розгляду, з Єдиного державного демографічного реєстру №816468 від 30.09.2024 за параметрами запиту « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » особу не знайдено.
При цьому, згідно відомостей Єдиного державного демографічного реєстру №816472 від 30.09.2024 за параметрами запиту « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » мається інформація щодо особи ПІБ: ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Таким  чином, з відомостей Єдиного державного демографічного реєстру встановлено повне співпадіння дати та року народження, місця проживання ОСОБА_1 та особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення - « ОСОБА_1 ». Більш  того,  згідно  наявного  у  справі  відеозапису  вбачається, що  водій уточняв,  що  вірним  є його прізвище  « ОСОБА_4 ».   А  тому,  та  обставина,  що  водій автомобіля  «CHEVROLET AVEO» державний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_1   має  посвідчення  водія  серії НОМЕР_1   на  ім`я  « ОСОБА_1 »,  може  свідчити про  розбіжність в  написанні  прізвища  однієї  і  тієї ж  людини  в  її  різних  документах,   разом, з  тим, не  може  свідчити  про  відсутність  в  її  діях  складу адміністративного   правопорушення, передбаченого  ч. 1  ст. 130 КУпАП,  як  підстави  закриття  провадження у  справі, як  про те  ставив  питання  захисник, адже такий підхід був би проявом надмірного формалізму та істотно порушував основні принципи правовладдя, зокрема, невідворотності покарання за скоєне порушення, справедливості.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом розглянуто справу за відсутності ОСОБА_1 , не повідомленого належним чином про судове засідання,  є  також  неспроможними,  адже,  як  зазначалось  вище  за  вказаним  у  протоколі   про  адміністративне  правопорушення місцем  проживання  на кожне  судове  засідання  були  направлені  судові  повістки  зі  зворотнім  повідомленням,  які  повернулись  на  адресу  суду без  вручення,  а  тому  суд  вжив  вичерпних  заходів  для  його  повідомлення.  Більш  того,  розгляд  справи  у  відсутність  ОСОБА_1   став  підставою для  поновлення  строку  на  апеляційне  оскарження.
А  сам факт  відсутності  ОСОБА_1   та  його  захисника  Ковальського  В.В.   при  розгляді  справи  в  суді  першої  інстанції  не  є  безумовною  підставою для  скасування  постанови,  адже, всі процесуальні права як  самого ОСОБА_1 , так  і  його  захисника були в повній мірі відновлені в ході апеляційного перегляду, під  час  якого вони мали безперешкодне право брати участь в судових засіданнях  та реалізувати права, надані їм законом. 
Таким чином, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на законність постанови суду та не спростовують порушення ОСОБА_1 вимог п 2.5 ПДР України за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Водночас, наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.
 Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, та призначив стягнення у межах санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП яка є  безальтернативною.
Будь - якого неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б могли стати підставою для скасування рішення суду першої інстанції, апеляційним судом при розгляді справи не встановлено.   
З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Богуславського районного суду Київської області від  04 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю. 
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-
 
п о с т а н о в и л а:
 
Клопотання захисника Ковальського Віталія Валентиновича - задовольнити.
Поновити захиснику Ковальському В.В. в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанов судді Богуславського  районного суду Київської області від 04 грудня 2024 року.
Апеляційну скаргу захисника Ковальського В.В. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Постанову судді Богуславського  районного суду Київської області від 04 грудня 2024 року, якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.            
 
                Суддя                                                                           Л.І. Кепкал