ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року	Львів	Справа № 300/8964/24 пров. № А/857/33141/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді Курильця А.Р., 
суддів Кузьмича С.М., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 липня 2025 року у справі № 300/8964/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -

суддя в 1-й інстанції – Панікар І.В.,
час ухвалення рішення – 23 липня 2025 року,
місце ухвалення рішення – м.Івано-Франківськ,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - відповідач), в якому просив: визнати протиправною відмову головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області № 8838-7397/C-02/8-0900/24 від 28.10.2024 щодо неврахування при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 заробітної плати (доходу) за періоди роботи у російській федерації; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 02.01.2024, врахувавши заробітну плату (дохід) за весь період страхового стажу, зокрема, за період роботи у російській федерації відповідно до довідок про заробітну плату за № 211 від 18.12.2017, № 209 від 25.12.2019, № С-507 від 12.09.2017, № C-509 від 12.09.2017.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 липня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю.
Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у врахуванні ОСОБА_1 заробітку за період роботи у російській федерації, відповідно до довідок про заробітну плату за № 211 від 18.12.2017, № 209 від 25.12.2019, №С-507 від 12.09.2017, № C-509 від 12.09.2017.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 26.09.2024 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідок про заробітну плату за № 211 від 18.12.2017, № 209 від 25.12.2019, № С-507 від 12.09.2017, № C-509 від 12.09.2017.
Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що у спірних довідках містяться відомості про фактичні суми заробітної плати позивача за відповідні періоди, при цьому відсутні відомості про суми відрахувань до пенсійного фонду російської федерації. Такої інформації ці довідки не містять.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини 4 статті 304 КАС України, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження вручено 15 жовтня 2025 року засобами поштової кореспонденції трек № R067012662154. Копія апеляційної скарги надсилалася безпосередньо скаржником на виконання ухвали суду (трек № 7601801064018, вручено 22.08.2025).
Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.08.2024 у справі № 300/3289/24, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 02.01.2024, із врахуванням до страхового стажу періоди роботи на території російської федерації: з 16.01.1998 по 16.03.1998, з 20.03.1998 по 15.10.2008 в ТОВ «Самотлортранс» м. Нижнєвартовськ (Хантимансійський автономний округ, місцевість прирівняна до районів Крайньої півночі), відповідно до наказу № 4 від 15.01.1998, з 01.04.2011 по 28.01.2012, з 01.06.2012 по 11.04.2013, з 23.04.2013 по 08.07.2017, з 19.07.2017 по 02.06.2020 в ТОВ «Недра» м. Нижнєвартовськ, Тюменської області (Хантимансійський автономний округ, місцевість прирівняна до районів Крайньої півночі), відповідно до вкладиша до трудової книжки від 15.03.1990 серії НОМЕР_1 . 
Як вказує позивач, при призначенні пенсійним органом пенсії на виконання рішення суду останнім не враховано відомості про заробітну плату отриману за період роботи у російській федерації відповідно до довідок про заробітну плату за № 211 від 18.12.2017, № 209 від 25.12.2019, № С-507 від 12.09.2017, № C-509 від 12.09.2017.
В подальшому, 26.09.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про перерахунок пенсії з врахуванням довідок про заробітну плату про заробітну плату за № 211 від 18.12.2017, № 209 від 25.12.2019, № С-507 від 12.09.2017, № C-509 від 12.09.2017.
Листом від 28.10.2024 № 8838-7397/С-02/8-0200/24 відповідач повідомив ОСОБА_1 , що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.08.2024 у справі № 300/3289/24 не зобов`язано враховувати заробітну плату за періоди роботи в росії.
Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.
Згідно з частинами першою, другою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до положень частини першої статті 4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Згідно з абзацом 5 частини 1 статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
З огляду на вказану норму та враховуючи те, що персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування запроваджений в Україні з 01.07.2000, але такий облік не охоплює осіб, які працювали поза межами України, то підтвердження нарахованої заробітної плати для осіб, які працювали поза межами України та мають право на призначення пенсії в Україні, має відбуватися на підставі первинних документів.
Водночас, колегія суддів зазначає, що при вирішенні спірного питання, слід враховувати Угоду про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (Угода припинила дію для України 19 червня 2023 року, Угода 1) та Угодою між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, від 14 січня 1993 року (Угода припинила дію 04 липня 2023 року, Угода 2).
Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.92 (далі - Угода), яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.
Статтею 5 Угоди визначено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.
Приписами статті 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.
У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.
Положеннями статті 3 Угоди також визначено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.
Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14.01.93 трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Отже, наведені положення вказаних міжнародних договорів передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчислення. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно із законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться за законодавством держави, на території якого вони проживають.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
За змістом частин першої та другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Згідно зі статтею 22 федерального закону № 167-ФЗ від 15.12.20001 "Про обов`язкове пенсійне страхування в російській федерації" страхувальники по відношенню до застрахованих осіб з числа іноземних громадян або осіб без громадянства, які тимчасово проживають на території російській федерації, сплачують страхові внески по тарифу, встановленому діючим Федеральним законом для громадян російської федерації на фінансування страхової частини трудових (страхових) пенсій, незалежно від року народження вказаних застрахованих осіб.
Відповідно до статті 2 Федерального Закону російської федерації № 173-ФЗ від 17.12.2001 "Про трудові пенсії в російській федерації", який застосовувався до 01.01.2015, страховий стаж - та, що враховується при визначенні права на трудову пенсію, сумарна тривалість періодів роботи та (або) іншої діяльності, протягом якої сплачувались страхові внески до Пенсійного Фонду російської федерації, а також інші періоди, що зараховуються до страхового стажу.
Згідно з частиною першою статті 10 наведеного вище Федерального Закону № 173-ФЗ до страхового стажу включаються періоди роботи та (або) іншої діяльності, які виконувались на території Російської Федерації особами, вказаними в частині першій статті 3 даного Федерального закону, за умови, що за ці періоди сплачувались страхові внески до Пенсійного Фонду російської федерації.
При підрахунку страхового стажу періоди, що передбачені статтями 11 та 12 даного Федерального закону, до реєстрації громадянина як застрахованої особи відповідно до Федерального закону від 01.04.96 № 27-ФЗ "Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування" підтверджуються на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку за вказаний період та (або) документів, що видаються роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами в порядку, який встановлений законодавством російської федерації (частина перша статті 14 Федерального Закону № 173-ФЗ).
Відповідно до частини другої статті 14 Федерального Закону № 173-ФЗ при підрахунку страхового стажу періоди, що передбачені статтями 11 та 12 даного Федерального закону, після реєстрації громадянина як застрахованої особи відповідно до Федерального Закону від 01.04.96 № 27-ФЗ "Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування" підтверджуються на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку.
Аналогічні за змістом положення щодо визначення страхового стажу, періодів роботи та (або) іншої діяльності, що включаються до страхового стажу, та правил обчислення та порядку підтвердження страхового стажу містяться і у Федеральному Законі російської федерації від 28.12.2013 № 400-ФЗ "Про страхові пенсії" (статті 3, 11, 14).
Отже, як за законодавством України, так і за законодавством російської федерації обов`язковою умовою для врахування відомостей про заробітну плату при обчисленні пенсії є сплата страхових внесків за цей період до Пенсійного фонду російської федерації.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06 листопада 2023 року в справі № 560/764/21.
Верховний Суд у постанові від 21.02.2020 у справі № 291/99/17 також дійшов висновку про врахування відомостей зазначених в довідках про заробітну плату, отриману в російській федерації, лише за умови підтвердження належними доказами відрахувань із заробітної плати позивача в Пенсійний фонд російської федерації, а також утримання відповідних податків із його заробітної плати.
Саме по собі зарахування до страхового стажу періодів роботи на території російській федерації не може бути підставою для врахування заробітку, отриманого за вказаний період, без підтвердження належними доказами відрахувань із заробітної плати позивача в Пенсійний фонд російської федерації, а також утримання відповідних податків із його заробітної плати.
Така позиція підтримана Верховним Судом в постанові від 14 серпня 2025 року в справі № 300/2075/23
З цим мотивів відхиляється посилання на рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду у справі № 300/3289/24 від 25 червня 2024 року, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 02.01.2024, із врахуванням до страхового стажу періоди роботи на території російської федерації: з 16.01.1998 по 16.03.1998, з 20.03.1998 по 15.10.2008 в ТОВ «Самотлортранс» м. Нижнєвартовськ (Хантимансійський автономний округ, місцевість прирівняна до районів Крайньої півночі), відповідно до наказу № 4 від 15.01.1998, з 01.04.2011 по 28.01.2012, з 01.06.2012 по 11.04.2013, з 23.04.2013 по 08.07.2017, з 19.07.2017 по 02.06.2020 в ТОВ «Недра» м. Нижнєвартовськ, Тюменської області (Хантимансійський автономний округ, місцевість прирівняна до районів Крайньої півночі), відповідно до вкладиша до трудової книжки від 15.03.1990 серії НОМЕР_1 . 
Як встановлено апеляційним судом, з сум заробітної плати вказаних в довідках про заробітну плату № 211 від 18.12.2017, № 209 від 25.12.2019, № С-507 від 12.09.2017, № C-509 від 12.09.2017, страхові внески в Пенсійний фонд російської федерації не відраховувалися.
Колегія суддів зазначає, що саме по собі зарахування до страхового стажу періодів роботи на території російській федерації не може бути підставою для врахування заробітку, отриманого за вказаний період, без підтвердження належними доказами відрахувань із заробітної плати позивача в Пенсійний фонд російської федерації, а також утримання відповідних податків із його заробітної плати.
Оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджено відрахування із заробітної плати позивача в Пенсійний фонд російської федерації та утримання відповідних податків із його заробітної плати, відтак відсутні підстави для врахування відомостей про заробітну плату зазначених в довідках № 211 від 18.12.2017, № 209 від 25.12.2019, № С-507 від 12.09.2017, № C-509 від 12.09.2017.
Суд не бере до уваги посилання на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 20.02.2018 у справі № 527/1655/17, від 23.04.2019 у справі № 376/149/18, від 24.10.2019 у справі № 376/1020/16, від 05.03.2020 у справі № 539/3234/16, оскільки у зазначених справах вирішувалось питання про врахування при обчисленні пенсії заробітку отриманого на території України, а не поза її межами.
Оскільки матеріали справи не містять доказів сплати страхових внесків за спірні періоди до Пенсійного Фонду російської федерації, що позивачем не заперечується, відтак відсутні підстави для врахування відомостей про заробітну плату зазначену в довідках № 211 від 18.12.2017, № 209 від 25.12.2019, № С-507 від 12.09.2017, № C-509 від 12.09.2017 при обчисленні пенсії ОСОБА_1 .
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст.308,315,317,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задовольнити.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 липня 2025 року в справі № 300/8964/24 скасувати та ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 28 січня 2026 року.