ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2025 року 
м. Київ
справа № 755/303/24
провадження № 61-5870св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кара Олександра Олександрівна,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Білобловський Сергій Володимирович, на постанову Київського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Болотова Є. В., Музичко С. Г., 
Желепи О. В., від 26 березня 2025 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1. У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири.
2. Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що вона довіреністю 
від 04 грудня 2020 року уповноважила ОСОБА_2 бути її представником.
3. Позивачка стверджує, що зазначена довіреність була складена на прохання ОСОБА_2 , а вона на час складення довіреності мала онкологічне захворювання і через стан здоров`я не розуміла значення своїх дій.
4. 15 вересня 2023 року ОСОБА_2 , діючи від її імені, уклала 
з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу належної їй квартири 
АДРЕСА_1 .
5. Вказує, що ціна продажу квартири, визначена умовами оспорюваного договору є нижчою від ринкової вартості, а вона не отримала коштів від продажу квартири.
6. Вважає, що укладаючи договір ОСОБА_2 діяла не в інтересах довірителя, оскільки фактично не продала квартиру, а перереєструвала право власності на свою дочку, чим порушила право власності позивачки на єдине житло.
7. Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 15 вересня 2023 року.
8. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 березня 
2024 року залучено приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кару О. О. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
9. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва, у складі судді 
Арапіної Н. Є., від 09 липня 2024 року позов задоволено.Визнано недійсним договір купівлі-продажу, укладений 15 вересня 2023 року між ОСОБА_1 , від імені якого діяла ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 . Вирішено питання розподілу судових витрат.
10. Суд першої інстанції, врахувавши вік позивачки, стан її здоров`я, відсутність фактичної передачі покупцю спірного нерухомого майна, відсутність вказівки у довіреності про право на відчуження квартири, а також те, що спірне майно є єдиним житлом позивачки, в якому вона продовжила проживати після укладення договору купівлі-продажу, вказав на відсутність волевиявлення ОСОБА_1 на вчинення оспорюваного правочину.
Короткий зміст постанови апеляційного суду
11. Постановою Київського апеляційного суду від 26 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 липня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в позові ОСОБА_1 . Вирішено питання розподілу судових витрат.
12. Колегія суддів виходила з того, що ОСОБА_1 не спростовано її волевиявлення при видачі довіреності ОСОБА_2 та надання їй повноважень, зокрема, щодо відчуження майна належного позивачці. Доказів на підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_2 , укладаючи договір купівлі-продажу від 15 вересня 2023 року, діяла не в інтересах довірителя та порушила її права, не надано.
13. Доводи ОСОБА_1 про те, що після укладення договору купівлі-продажу 15 вересня 2023 року вона продовжує проживати у квартирі, апеляційний суд не вважав такими, що є підставою для визнання недійсним оспорюваного правочину.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
14. У касаційній скарзі  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Білобловський С. В., просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 26 березня 2025 року, залишивши в силі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 липня 2024 року.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
15. 06 травня 2025 року  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Білобловський С. В., подала касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 26 березня 2025 року.
16. Ухвалою Верховного Суду від 26 травня 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , витребувано із суду першої інстанції матеріали справи № 755/303/24, які у червні 2025 року надійшли до Верховного Суду.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
17. Підставою касаційного оскарження судового рішення заявниця зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 727/3501/16-ц, від 19 січня 2021 року у справі № 910/12791/19, 
від 19 травня 2021 року у справі № 642/7417/18, від 10 листопада 2021 року 
у справі № 757/50762/18-ц, від 01 лютого 2023 року у справі № 569/19674/19, від 11 жовтня 2023 року у справі № 388/339/20, від 04 грудня 2024 року у справі № 466/8864/19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
18. Вважає, що постанова апеляційного суду належним чином не обґрунтована. Апеляційний суд не надав оцінку тому факту, що за наслідком вчинення оспорюваного правочину хвора людина похилого віку, яка має інвалідність, втратила право власності на єдине житло без матеріальної компенсації.
19. Зауважує, що за договором купівлі-продажу розрахунок не проводився, а метою укладення правочину є зміна власника спірної квартири із позивачки на ОСОБА_3 , яка є дочкою  ОСОБА_2 . Під час апеляційного перегляду справи  ОСОБА_2 не дала відповідь на запитання судді чи передавались позивачці кошти за продану квартиру.
20. Звертає увагу, що оспорюваний договір не є таким, що укладений в інтересах довірителя, оскільки  ОСОБА_2 діяла в інтересах члена своєї 
сім`ї - ОСОБА_4 .
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
21. Ухвалою Верховного Суду від 02 липня 2025 року продовжено 
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 строк на подання відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_1 .
22. У липні 2025 року  ОСОБА_2 подала відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість постанови апеляційного суду, просить касаційну скаргу залишити без задоволення. 
23. Вказує, що суд першої інстанції розглянув справу без належного повідомлення відповідачів про дату та час розгляду справи, а апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 діяла не в межах наданих їй повноважень та всупереч волі довірителя і не в її інтересах. Позивачка не довела порушення її майнових прав та інтересів.
24. Звертає увагу, що довіреність не була відкликана чи скасована позивачкою та/або визнана у встановленому законом порядку недійсною.
Обставини справи, встановлені судами
25.  ОСОБА_1 довіреністю від 04 грудня 2020 року уповноважила ОСОБА_2 бути її представником у всіх державних, громадських, господарських та інших органах і організаціях незалежно від підпорядкування, форм власності, галузевої належності, в органах державної виконавчої власті та місцевого самоврядування (їх структурних підрозділах), підприємствах, установах, і організаціях, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання (в тому числі правоохоронних), відділеннях зв`язку УДППЗ «Укрпошта», перед фізичними особами-підприємцями, самозайнятими особами, в органах нотаріусу тощо з усіх без винятку питань, що стосуватимуться її прав та інтересів, а також з питань, пов`язаних з відчуженням (продаж, міна, рента, у тому числі попередні договори) від імені позивача будь-якого належного майна, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, підписувати зазначені вище договори приватизації квартири, будинку, земельної ділянки або іншого будь-якого майна, придбанням на ім`я позивача, передачею в заставу з метою забезпечення її зобов`язань та зобов`язань третіх осіб рухомого та нерухомого майна за цінами, у терміни та на умовах, які повірений вважатиме прийнятними або доцільними та за умови, що його дії відповідатимуть вимогам чинного законодавства.
Строк дії довіреності три роки, до 04 грудня 2023 року.
26. 15 вересня 2023 року між ОСОБА_1 , від імені якої діяла 
ОСОБА_2 на підставі довіреності від 04 грудня 2020 року, та ОСОБА_3 , укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Згідно з пунктом 2 договору продаж квартири за домовленістю сторін вчинено за ціною 500 000 грн, які покупець повністю сплатила представнику продавця до підписання цього договору.
27. Сторони не заперечували, що ОСОБА_2 є дочкою позивачки, а ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_2 та онукою позивачки.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
28. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
29. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
30. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
31. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
32. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
33. Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
34. Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
35. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
36. За приписами частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
37. Частиною першою статті 232 ЦК України передбачено, що правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.
38. Відповідно до частини третьої статті 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.
39. Згідно зі статтею 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.
40. Велика Палата Верховного Суду, наголошуючи на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування, зазначила, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
41. У розглядуваній справі апеляційний суд, встановивши, що належними та допустимими доказами позивачкою не спростовано презумпцію правомірності оспорюваного правочину - договору купівлі-продажу квартири, укладеного від її імені представником на підставі чинної довіреності, дійшов цілком обґрунтованого висновку про відмову в позові.
42. Апеляційний суд також правильно звернув увагу, що згідно з довіреністю від 04 грудня 2020 року ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_2 представляти її інтереси, надавши, зокрема повноваження щодо відчуження належного їй майна. Своїм підписом ОСОБА_1 підтвердила, що видана нею довіреність відповідає її волі.
43. На день укладення оспорюваного правочину довіреність не була скасована довірителькою чи визнана недійсною судом, а відчужене за договором купівлі-продажу майно, станом на 15 вересня 2023 року, належало ОСОБА_1 .
44. Доводи позивачки про те, що вона не розуміла значення своїх дій при видачі довіреності виходять за межі розглядуваної справи, в якій не були заявлені і не вирішувались судами вимоги про визнання довіреності недійсною.
45. У матеріалах справи наявний звіт від 13 вересня 2023 року про оцінку майна, відчуженого за договором купівлі-продажу, а позивачка не надала доказів на підтвердження того, що визначена договором вартість квартири не відповідає ринковій.
46. Сам по собі факт продажу майна ОСОБА_3 , яка є повнолітньою дочкою представника продавця та набула квартиру у свою особисту приватну власність, не свідчить про порушення вимог частини третьої статті 238 
ЦК України.
47. Доводи касаційної скарги про те, що за оспорюваним правочином розрахунок не проводився, спростовані змістом договору, згідно з яким покупець повністю сплатила визначені умовами договору кошти представнику продавця до підписання цього договору.
48. Верховний Суд у постанові від 24 лютого 2025 року у справі 
№ 504/3085/20 вказав, що неотримання продавцем коштів за договором купівлі-продажу, укладеним продавцем від імені якого діяв представник, не свідчить про недійсність договору.
49. У разі підтвердження факту неотримання коштів від продажу спірного майна, позивачка не позбавлена права вимагати їх стягнення з ОСОБА_2 .
50. Продовження проживання ОСОБА_1 у квартирі після укладення оспорюваного договору, не свідчить про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на те, що власником квартири є її онука.
51. З урахуванням обставин, встановлених у конкретній справі, висновки апеляційного суду не суперечать висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 727/3501/16-ц, від 19 січня 2021 року у справі № 910/12791/19, від 19 травня 2021 року у справі 
№ 642/7417/18, від 10 листопада 2021 року у справі № 757/50762/18-ц, 
від 01 лютого 2023 року у справі № 569/19674/19, від 11 жовтня 2023 року у справі № 388/339/20, від 04 грудня 2024 року у справі № 466/8864/19, на які заявниця посилається у касаційній скарзі.
52. Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду та переважно спрямовані на переоцінку доказів Верховним Судом, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції, визначені статтею 400 ЦПК України.
53. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду 
від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц).
54. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.
55. Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
56. Оскаржена постанова апеляційного суду є достатньо вмотивованою та містить висновки суду щодо питань, які мають значення для вирішення справи.
57. У межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що оскаржуване судові рішення ухвалено із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 
ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, 
а постанови апеляційного суду - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Білобловський Сергій Володимирович, залишити без задоволення.
2. Постанову Київського апеляційного суду від 26 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді: | В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников