УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/1996/25 Головуючий у 1-й інст. Сташків Т. Г. 
Номер провадження №33/4805/212/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП  Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника – адвоката Шепети Романа Леонідовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Шепети Романа Леонідовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 05 серпня 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 05 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. 
Згідно з постановою судді місцевого суду,  ОСОБА_2 05.04.2025 о 23 год 39 хв по вул Анни Ярославни у м Звягель керував автомобілем Mitsubishi lancer, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів тіла, виражене тремтіння пальців рук), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в найближчому медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Шепета Р.Л., в інтересах ОСОБА_3 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не відповідала вимогам чинного законодавства. Також вказав на порушення працівниками поліції встановленого законом порядку проведення огляду на стан сп`яніння, оформлення адміністративних матеріалів та фіксації обставин події. Окремо наголосив, що під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_2 звертав увагу на те, що не розуміє українську мову в повному обсязі, однак йому не було роз`яснено право скористатися послугами перекладача та не забезпечено реалізацію такого права, як і права на захист. На переконання апелянта, цим порушено вимоги Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також статті 268 КУпАП. У зв`язку з цим вважає, що ОСОБА_2 фактично не розумів суті вимог працівників поліції та порядку проходження огляду на стан сп`яніння, а суд першої інстанції зазначених обставин не врахував, унаслідок чого дійшов помилкового висновку про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення. Крім того, захисник вказав, що посилання у постанові на надання пояснень ОСОБА_4 в судовому засіданні не відповідає дійсності, оскільки останній не володіє українською мовою. Однак судом, в порушення вимог ст. 274 КУпАП, не було забезпечено участь перекладача.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується належними та допустимими доказами.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 292066 від 06.04.2025 вбачається, що  ОСОБА_2 05.04.2025 о 23 год 39 хв по вул ОСОБА_5 у м Звягель керував автомобілем Mitsubishi lancer, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів тіла, виражене тремтіння пальців рук), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в найближчому медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.2).
Як на доказ винуватості ОСОБА_3 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 292066 від 06.04.2025 (а.с.2); розписку про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП (а.с.3); розписку про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу (а.с.4); акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.5); направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.6); копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4435249 від 06.04.2025, про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.126 КУпАП (а.с.8); відеозапис події (а.с.10).
З відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції. Під час спілкування з працівниками поліції він неодноразово зазначав, що не володіє українською мовою в повному обсязі та не достатньо розуміє зміст вимог, які до нього висуваються.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 є іноземцем — громадянином Арабської Республіки Єгипет, який проживає в Україні на підставі посвідки на постійне проживання з травня 2023 року. 
Водночас у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні будь-які відомості щодо володіння ним українською мовою, а також не зафіксовано участі перекладача під час складання протоколу. Крім того, з відеозапису вбачається, що працівниками поліції водію не було роз`яснено право користуватись послугами перекладача, попри усвідомлення того, що він є іноземцем.
Право особи користуватися послугами перекладача є складовою права на захист та гарантується статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, особі має бути забезпечено реальне розуміння суті обвинувачення та процесуальних дій мовою, якою вона володіє, а держава зобов`язана вжити необхідних заходів для цього.
Реалізацією цієї гарантії є вимоги пункту 12 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції (Наказ МВС №1376 від 06.11.2015), за якими у разі, якщо особа не володіє мовою провадження, протокол складається за участю перекладача. 
Матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_2 володів українською мовою в достатньому обсязі для усвідомлення суті процесуальних дій та реалізації права на захист, а також відомостей про відсутність потреби у перекладачі. Зазначені обставини узгоджуються з висновками постанови Житомирського апеляційного суду від 21 січня 2026 року у справі № 285/526/25, де щодо цієї ж особи встановлено недостатнє розуміння змісту вимог працівників поліції та відсутність доказів достатнього володіння українською мовою, у зв`язку з чим зроблено висновок про порушення права на захист.
За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що під час складення протоколу відносно ОСОБА_1 було істотно порушено його право на захист, що унеможливлює визнання такого протоколу допустимим доказом у розумінні ст. 251 КУпАП.
З урахуванням положень ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За відсутності належних і допустимих доказів, які б підтверджували вчинення адміністративного правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення.
У зв`язку з цим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст.294 КУпАП, суд –
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Шепети Романа Леонідовича, який діє в інтересах ОСОБА_3 , задовольнити.
Постанову Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 05 серпня 2025 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, - скасувати.
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_3 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич