ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2026 р. Справа № 911/3550/25 

Господарський суд Київської області у складі судді Горбасенка П.В., за участю секретаря судового засідання Байдрелової М.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Форум – Косметік»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бровариінвест»
про стягнення 527 528, 52 грн

за участю представників:
від позивача: Лагодін Д.С. (ордер серії АІ № 2056261 від 20.11.2025)
від відповідача: Онопрієнко Ю.О. (ордер серії АІ № 1501657 від 27.11.2023)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

20.11.2025 через підсистему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Форум – Косметік» (далі – позивач / ТОВ «Форум – Косметік») надіслало позовну заяву з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бровариінвест» (далі – відповідач / ТОВ «Бровариінвест») про стягнення 527 528, 00 грн.
В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Форум – Косметік» посилається на обставини неповернення відповідачем безпідставно отриманих коштів у загальному розмірі 1 458 687, 70 грн, щодо яких, зі свого боку, було ухвалено рішення у справі № 911/854/24 про стягнення останніх з ТОВ «Бровариінвест» на користь позивача, що зумовило подальше нарахування ТОВ «Форум – Косметік» на такі грошові кошти 3 % річних та інфляційних втрат.
Господарський суд Київської області ухвалою від 21.11.2025 залишив позовну заяву ТОВ «Форум – Косметік» без руху, постановив виявлені недоліки усунути протягом десяти днів з дня вручення зазначеної ухвали.
24.11.2025 через підсистему «Електронний суд», на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивач надіслав заяву про усунення недоліків, згідно змісту якої просив суд вважати правильною ціну позову в цій справі у розмірі 527 528, 52 грн та, відповідно, стягнути з відповідача 131 281, 89 грн 3 % річних і 396 246, 63 грн інфляційних втрат.
Господарський суд Київської області ухвалою від 28.11.2025 у справі № 911/3550/25, зокрема, прийняв позовну заяву ТОВ «Форум – Косметік» до розгляду та відкрив провадження в справі; призначив розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 26.12.2025.
26.12.2025 канцелярією Господарського суду Київської області зареєстровано надіслану 25.12.2025 через підсистему «Електронний суд» заяву ТОВ «Бровариінвест» про перенесення підготовчого судового засідання, в обґрунтування якої відповідач зазначив про те, що представнику останнього про існування господарської справи № 911/3550/25 стало відомо лише 24.12.2025, у зв`язку з чим у адвоката було недостатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи та написання відзиву на позовну заяву. 
Господарський суд Київської області ухвалою від 26.12.2025 у цій справі відмовив у задоволенні заяви ТОВ «Бровариінвест» про перенесення судового засідання та відклав судове засідання на 16.01.2026.
16.01.2026 канцелярією Господарського суду Київської області зареєстровано надісланий ТОВ «Бровариінвест» 15.01.2026 через підсистему «Електронний суд» відзив на позовну заяву, згідно змісту якого відповідач просить суд поновити процесуальний строк на його подання та залишити позовну заяву ТОВ «Форум – Косметік» без задоволення.
В обґрунтування поважності причин пропуску строку на подання ТОВ «Бровариінвест» відзиву на позов відповідач зазначає про обставини відсутності належних умов для виконання його представником своїх робочих завдань через відсутність електроенергії та опалення, що, зі свого боку, пов`язано з масштабними ракетними обстрілами критичної енергетичної інфраструктури України.
В розрізі викладеного суд вважає за необхідне зауважити таке.
Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 42, ч. 1 ст. 179 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) визначено, що учасники справи мають право, зокрема, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
Відповідно до ст. 113, ч. 8 ст. 165 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, – встановлюються судом.
Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи – отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. 
Як випливає з матеріалів справи, Господарський суд Київської області ухвалою від 28.11.2025 у справі № 911/3550/25, зокрема, встановив відповідачу строк для подання до суду відзиву на позовну заяву – протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Приписами п. 6 ч. 2 ст. 42, ч. 1-4 ст. 116, ч. 1 ст. 118 ГПК України унормовано, що учасники справи зобов`язані, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку. Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця.
Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.
З огляду на системний аналіз ГПК України, під процесуальними строками розуміють встановлений законом та / або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та / або завершена та чи інша стадія судочинства.
Процесуальні строки, з поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи, також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків.
Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.
Поряд з тим за змістом ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Так, на виконання приписів ГПК України, з метою повідомлення відповідача про розгляд цієї справи, копію ухвали Господарського суду Київської області від 28.11.2025 про відкриття провадження у справі суд направив ТОВ «Бровариінвест» до його персонального кабінету у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа б/н від 28.11.2025.
Згідно означеної довідки відповідач отримав ухвалу Господарського суду Київської області від 28.11.2025 про відкриття провадження у справі № 911/3550/25 28.11.2025 о 14:20.
Враховуючи зазначене, останнім днем встановленого ст. 165 ГПК України та ухвалою Господарського суду Київської області від 28.11.2025 у справі № 911/3550/25 п`ятнадцятиденного строку для подання відповідачем відзиву на позовну заяву є 15.12.2025.
Проте, з огляду на матеріали справи, відзив ТОВ «Бровариінвест» на позовну заяву надісланий до суду засобами Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи 15.01.2026, про що свідчить відповідна відмітка на першому аркуші такого документа, отже, означений відзив подано відповідачем з пропуском процесуального строку на його подання.
Згідно із ч. 2 ст. 118, ч. 1 ст. 119 ГПК України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
В розумінні ст. 86 ГПК України питання про поважність причин пропуску процесуального строку вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Верховний Суд у постанові від 29.09.2022 у справі № 500/1912/22 наголосив на тому, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам:
1) це обставина або кілька обставин, що безпосередньо унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк;
2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;
3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;
4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Отже, поновлювати належить лише пропущені з об`єктивних та непереборних обставин процесуальні строки, поважність пропуску яких підтверджено належними та допустимими доказами. 
Водночас, звертаючись до суду із відзивом на позов, ТОВ «Бровариінвест» жодного доказу на підтвердження поважності причин пропуску строку на його подання не надало, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність об`єктивних та непереборних обставин, що унеможливили подання відзиву на позовну заяву у цій справі у встановлений судом строк та, як наслідок, про відмову у поновленні пропущеного відповідачем процесуального строку на подання відзиву на позов в означеній справі.
Також в розрізі висновку щодо відсутності поважних причин для ненадання ТОВ «Бровариінвест» відзиву у встановлений Господарським судом Київської області строк суд вважає за доцільне наголосити, що:
- як випливає з наявних в матеріалах справи доказів, копії позовної заяви та долучених до неї документів позивач направив відповідачу до його персонального кабінету у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, які, зі свого боку, доставлені до електронного кабінету останнього 20.11.2025;
- копії всіх ухвал Господарського суду Київської області в означеній справі, зокрема й ухвали про залишення позову без руху (від 21.11.2025) та ухвали про відкриття провадження у цій справі (від 28.11.2025), суд направив відповідачу до його персонального кабінету у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, які доставлені до електронного кабінету останнього 21.11.2025 та 28.11.2025 відповідно, отже, суд вчинив передбачені процесуальними приписами дії з завчасного повідомлення відповідача про розгляд цієї справи;
- з огляду на обставини впровадження у суспільно-правовому середовищі інституту надання правової допомоги, який є елементом забезпечення ефективної доступності осіб до правосуддя та спрямований на сприяння громадянам та юридичним особам у реалізації норм права з метою покращення їх правового становища, – особа, яка користується послугами адвоката, не позбавлена можливості заздалегідь підготувати та обґрунтувати свою процесуальну позицію під час розгляду справи;
- як випливає з наявної в матеріалах справи копії ордера серії АІ № 1501657 від 27.11.2023, станом на 2023 рік між відповідачем та адвокатом, який здійснює представництво інтересів ТОВ «Бровариінвест» у цій справі, вже існували правовідносини стосовно представництва, відтак відповідач не був позбавлений права звернутися до адвоката за допомогою із викладення своєї позиції по суті спору завчасно.
Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. 
Враховуючи звернення ТОВ «Бровариінвест» із відзивом на позовну заяву після закінчення визначеного процесуальним законодавством та встановленого Господарським судом Київської області для його подання строку, а також беручи до уваги висновок про відсутність підстав для поновлення останнього відповідачу, суд вважає за доцільне залишити відзив ТОВ «Бровариінвест» на позовну заяву без розгляду.
У судовому засіданні 16.01.2026, закінчивши з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами, а також заслухавши усні пояснення представників позивача та відповідача, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та проголосив вступну і резолютивну частини рішення, водночас

УСТАНОВИВ:

З наявних в матеріалах справи доказів, а також відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень випливає, що у загальному позовному провадженні Господарського суду Київської області перебувала справа № 911/854/24 за позовом ТОВ «Форум – Косметік» до ТОВ «Бровариінвест» про стягнення 1 458 687, 70 грн безпідставно одержаних грошових коштів.
Господарський суд Київської області рішенням від 14.04.2025, що набрало законної сили 16.09.2025 згідно постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2025 у справі № 911/854/24, задовольнив повністю позовні вимоги ТОВ «Форум – Косметік»; стягнув з ТОВ «Бровариінвест» на користь ТОВ «Форум – Косметік» 1 458 687, 70 грн безпідставно одержаних грошових коштів та 21 880, 32 грн судового збору.
Так, у мотивувальній частині такого рішення суд встановив, зокрема, що:
- протягом 2017 – 2021 років ТОВ «Форум – Косметік» було здійснено перерахування грошових коштів з призначенням платежу «за договором підряду № 2/22-10-17 від 22.10.2017» у загальній сумі 1 458 687, 70 грн на рахунок ТОВ «Бровариінвест», а саме: 17.11.2017 – 12 600, 00 грн згідно платіжної інструкції № 897 від 17.11.2017; 06.12.2017 – 12 600, 00 грн згідно платіжної інструкції № 933 від 06.12.2017; 19.12.2017 – 16 200, 00 грн згідно платіжної інструкції № 952 від 19.12.2017; 05.01.2018 – 10 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 970 від 05.01.2018; 19.01.2018 – 20 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 978 від 19.01.2018; 07.02.2018 – 13 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 999 від 07.02.2018; 20.02.2018 – 22 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 1004 від 20.02.2018; 02.03.2018 – 6 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 1016 від 02.03.2018; 20.03.2018 – 25 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 1028 від 20.03.2018; 06.04.2018 – 10 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 1046 від 06.04.2018; 19.04.2018 – 18 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 1059 від 19.04.2018; 03.05.2018 – 10 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 1074 від 03.05.2018; 18.05.2018 – 20 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 1090 від 18.05.2018; 05.06.2018 – 20 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 1130 від 05.06.2018; 18.06.2018 – 20 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 1115 від 18.06.2018; 05.07.2018 – 39 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 1132 від 05.07.2018; 03.08.2018 – 20 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 1156 від 03.08.2018; 17.08.2018 – 20 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 1169 від 17.08.2018; 20.09.2018 – 30 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 1203 від 20.09.2018; 18.10.2018 – 20 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 1231 від 18.10.2018; 05.11.2018 – 20 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 1246 від 05.11.2018; 20.11.2018 – 20 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 1267 від 20.11.2018; 19.12.2018 – 20 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 1293 від 19.12.2018; 06.01.2019 – 27 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 157 від 06.01.2019; 06.11.2019 – 1 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 158 від 06.11.2019; 08.11.2019 – 10 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 166 від 08.11.2019; 14.11.2019 – 20 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 174 від 14.11.2019; 18.11.2019 – 20 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 177 від 18.11.2019; 20.11.2019 – 22 450, 00 грн згідно платіжної інструкції № 182 від 20.11.2019; 20.11.2019 – 50 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 183 від 20.11.2019; 20.11.2019 – 15 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 185 від 20.11.2019; 21.11.2019 – 9 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 187 від 2.11.2019; 26.11.2019 – 71 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 196 від 26.11.2019; 11.12.2019 – 2 500, 00 грн згідно платіжної інструкції № 213 від 11.12.2019; 19.12.2019 – 2 500, 00 грн згідно платіжної інструкції № 216 від 19.12.2019; 20.12.2019 – 15 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 217 від 20.12.2019; 23.12.2019 – 7 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 229 від 23.12.2019; 24.12.2019 – 84 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 230 від 24.12.2019; 08.01.2020 – 8 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 244 від 08.01.2020; 14.01.2020 – 10 500, 00 грн згідно платіжної інструкції № 247 від 14.01.2020; 21.01.2020 – 11 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 254 від 21.01.2020; 04.02.2020 – 1 500, 00 грн згідно платіжної інструкції № 278 від 04.02.2020; 07.02.2020 – 10 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 285 від 07.02.2020; 12.02.2020 – 1 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 289 від 12.02.2020; 18.02.2020 – 12 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 291 від 18.02.2020; 21.02.2020 – 15 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 297 від 21.02.2020; 25.02.2020 – 30 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 302 від 25.02.2020; 27.02.2020 – 6 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 307 від 27.02.2020; 06.03.2020 – 10 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 319 від 06.03.2020; 23.03.2020 – 2 500, 00 грн згідно платіжної інструкції № 342 від 23.03.2020; 23.03.2020 – 7 500, 00 грн згідно платіжної інструкції № 341 від 23.03.2020; 07.04.2020 – 7 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 354 від 07.04.2020; 21.04.2020 – 11 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 371 від 21.04.2020; 28.04.2020 – 1 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 378 від 28.04.2020; 28.04.2020 – 2 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 377 від 28.04.2020; 07.05.2020 – 9 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 391 від 07.05.2020; 19.05.2020 – 3 500, 00 грн згідно платіжної інструкції № 401 від 19.05.2020; 22.05.2020 – 11 500, 00 грн згідно платіжної інструкції № 410 від 22.05.2020; 25.05.2020 – 1 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 416 від 25.05.2020; 05.06.2020 – 9 500, 00 грн згідно платіжної інструкції № 433 від 05.06.2020; 22.06.2020 – 12 500, 00 грн згідно платіжної інструкції № 450 від 22.06.2020; 03.07.2020 – 10 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 467 від 03.07.2020; 07.07.2020 – 5 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 475 від 07.07.2020; 22.07.2020 – 11 500, 00 грн згідно платіжної інструкції № 487 від 22.07.2020; 11.08.2020 – 50 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 504 від 11.08.2020; 02.09.2020 – 56 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 529 від 02.09.2020; 05.10.2020 – 11 700, 00 грн згідно платіжної інструкції № 5800 від 05.10.2020; 29.10.2020 – 2 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 641 від 29.10.2020; 05.11.2020 – 48 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 647 від 05.11.2020; 07.12.2020 – 30 380, 00 грн згідно платіжної інструкції № 702 від 07.12.2020; 07.12.2020 – 1 532, 00 грн згідно платіжної інструкції № 703 від 07.12.2020; 12.01.2021 – 1 700, 00 грн згідно платіжної інструкції № 746 від 12.01.2021; 12.01.2021 – 36 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 747 від 12.01.2021; 05.02.2021 – 16 061, 00 грн згідно платіжної інструкції № 766 від 05.02.2021; 08.02.2021 – 21 556, 81 грн згідно платіжної інструкції № 771 від 08.02.2021; 15.02.2021 – 21 557, 00 грн згідно платіжної інструкції № 781 від 15.02.2021; 25.02.2021 – 1 800, 00 грн згідно платіжної інструкції № 795 від 25.02.2021; 02.03.2021 – 13 024, 00 грн згідно платіжної інструкції № 800 від 02.03.2021; 15.03.2021 – 30 173, 89 грн згідно платіжної інструкції № 819 від 15.03.2021; 19.03.2021 – 22 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 824 від 19.03.2021; 29.03.2021 – 22 000, 00 грн згідно платіжної інструкції № 834 від 29.03.2021; 26.05.2021 – 36 853, 00 грн згідно платіжної інструкції № 895 від 26.05.2021; 
- висновок експерта № КСЕ-19/111-24/61947 від 26.11.2024 є належним та допустимим доказом в частині встановлення експертом, що підпис від імені Фоміна Юрія Вікторовича у договорі підряду № 2/22-10-17 від 22.10.2017, укладеному між ТОВ «Форум – Косметік» та ТОВ «Бровариінвест», та актах наданих послуг № 2 від 19.12.2017, № 1 від 19.12.2018, № 1 від 19.12.2019, № 2 від 20.12.2019, № 3 від 20.12.2019 виконано не Фоміним Юрієм Вікторовичем, а нанесено за допомогою рельєфного кліше (факсиміле) шляхом відшарування барвної речовини від його робочої поверхні;
- договір підряду № 2/22-10-17 від 22.10.2017 не містить у собі положень щодо використання факсиміле, а окремої угоди, в якій би сторонами було досягнуто згоди щодо такого використання, сторонами суду не надано; таким чином умови, визначені у тексті наданого відповідачем договору, не можуть розцінюватись як такі, що погоджені позивачем як замовником та відповідачем як підрядником, що, у свою чергу, свідчить про відсутність згоди між ними стосовно істотних умов такого виду договору;
- до матеріалів справи не було надано жодних доказів реального виконання договору підряду № 2/22-10-17 від 22.10.2017, таких як листування сторін, документація щодо затвердження об`єму та найменування робіт по договору, кошториси, акти, які б відповідали вимогам, існуючим до договорів будівельного підряду (форми КБ-2в), довідки форми КБ-3 тощо, а отже, відповідачем не доведено та не обґрунтовано реальності виконання робіт (надання послуг) і, відповідно, існування між сторонами реальних правовідносин за договором, який не був укладений сторонами у передбачений законом спосіб.
Відтак під час розгляду справи № 911/854/24 Господарським судом Київської області було встановлено обставини набуття ТОВ «Бровариінвест» майна (грошових коштів в розмірі 1 458 687, 70 грн), набуття відповідачем цього майна саме за рахунок ТОВ «Форум – Косметік» (в результаті переказу з рахунку позивача на рахунок відповідача) та відсутності доказів, які б свідчили про наявність договірних зобов`язань між сторонами, у зв`язку з чим зроблено висновок про відсутність правових підстав для набуття відповідачем за рахунок позивача грошових коштів у сумі 1 458 687, 70 грн та, відповідно, про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача у порядку ст. 1212 Цивільного кодексу України безпідставно отриманих коштів у розмірі 1 458 687, 70 грн.
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, преюдиційність – це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу.
Тобто суть преюдиції полягає у неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами, а правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу, але також і сприяє додержанню процесуальної економії в новому процесі.
Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що встановлені рішенням суду у справі № 911/854/24 обставини безпідставного отримання ТОВ «Бровариінвест» коштів у загальному розмірі 1 458 687, 70 грн є преюдиційними для розгляду означеної справи у розумінні ч. 4 ст. 75 ГПК України та повторному доказуванню не підлягають.
В розрізі вказаних обставин позивач зазначив, що станом на дату звернення ТОВ «Форум – Косметік» до суду з позовом у цій справі наявна перед останнім заборгованість у розмірі 1 458 687, 70 грн відповідачем не погашена, що свідчить про невиконання ТОВ «Бровариінвест» рішення Господарського суду Київської області від 14.04.2025 у справі № 911/854/24, а отже, про наявність підстав для донарахування на суму простроченого відповідачем грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України 3 % річних та інфляційних втрат.
Згідно із ч. 1 ст. 161, ч. 3, 4 ст. 165 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.
Відзив повинен містити, зокрема, у разі повного або часткового визнання позовних вимог – вимоги, які визнаються відповідачем; обставини, які визнаються відповідачем, а також правову оцінку обставин, наданих позивачем, з якою відповідач погоджується; заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права; перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву, та зазначення документів і доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання.
Якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.
Також ч. 1, 2 ст. 178 ГПК України унормовано, що у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: суду – відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам – копію відзиву та доданих до нього документів з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Оскільки відповідачем, з огляду на залишення Господарським судом Київської області відзиву ТОВ «Бровариінвест» на позовну заяву без розгляду, не надано суду у встановлений строк та у вказаному вище процесуальному порядку ані відзиву на позов, ані будь-яких інших доказів, що впливають на вирішення цього спору по суті, тоді як усні доводи представника відповідача, оголошені у судовому засіданні під час розгляду цієї справи по суті, не відповідають приписам ч. 1 ст. 161, ч. 3, 4, 9 ст. 165, ч. 1, 2 ст. 178 ГПК України щодо подання відзиву як заяви по суті справи, – суд здійснював розгляд означеної справи за наявними у ній матеріалами, тобто прийнятими судом до розгляду.
З`ясувавши обставини справи та дослідивши подані докази, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України). За приписами ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Положеннями ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України (тут і надалі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Так, згідно із ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Приписами ч. 2 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Норма вказаної статті регулює відносини, коли у боржника існує обов`язок, але строк його виконання не встановлений, тоді такий обов`язок боржник має виконати у семиденний строк від дня пред`явлення кредитором йому вимоги. Ця норма зазвичай застосовується у договірних відносинах, коли сторони в договорі встановлюють певний обов`язок, але не визначають строк його виконання. У такому випадку кредитор, направляючи вимогу боржнику, повідомляє про готовність прийняти виконання від боржника.
Проте у ст. 1212 ЦК України врегульовані недоговірні відносини, коли особа набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно). З моменту безпідставного набуття такого майна або з моменту, коли підстава його набуття відпала, утримання особою такого майна є неправомірним. Тому зобов`язання з повернення потерпілому такого майна особа повинна виконати відразу після його безпідставного набуття або відпадіння підстави набуття цього майна.
Відтак норма ч. 2 ст. 530 ЦК України до недоговірних зобов`язань з повернення безпідставно набутого майна згідно зі ст. 1212 ЦК України не застосовується.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.02.2024 у справі № 910/3831/22.
Беручи до уваги встановлені рішенням Господарського суду Київської області від 14.04.2025 у справі № 911/854/24 обставини набуття відповідачем грошових коштів у розмірі 1 458 687, 70 грн за відсутності для цього достатньої правової підстави, а також викладену в постанові від 07.02.2024 у справі № 910/3831/22 правову позицію Великої Палати Верховного Суду щодо моменту виникнення у особи, яка набула таке майно, обов`язку із повернення його потерпілому, суд дійшов висновку, що зобов`язання з повернення ТОВ «Форум – Косметік» 1 458 687, 70 грн безпідставно одержаних грошових коштів виникло у ТОВ «Бровариінвест» на наступний день після їх отримання.
Відповідно до ст. 610, ч. 1 ст. 612, ст. 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Поряд з тим ст. 625 ЦК України розміщено у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, відтак положення розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні (підрозділ 1 розділу ІІІ книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу ІІІ книги 5 ЦК України).
Отже, дія ст. 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло, зокрема, на підставі ст. 1212 ЦК України. Тому, в разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених коштів, – нараховуються 3 % річних та інфляційні втрати від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17.
З огляду на відсутність в матеріалах означеної справи доказів повернення відповідачем безпідставно одержаних грошових коштів у розмірі 1 458 687, 70 грн на користь позивача, що, зі свого боку, свідчить про невиконання ТОВ «Бровариінвест» грошового зобов`язання, – ТОВ «Форум – Косметік» вправі нараховувати на останнє суми, передбачені ст. 625 ЦК України, за увесь час його прострочення, тобто по день надходження коштів на рахунок належного кредитора, оскільки в такому випадку зобов`язання відповідно до ст. 599 ЦК України припиняться внаслідок його виконання.
В розрізі наведеного висновку судом також враховано правову позицію Великої Палати Верховного Суду, закріплену в постанові від 04.06.2019 у справі № 916/190/18, стосовно того, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з прийняттям судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.
Так, у зв`язку з невиконанням відповідачем свого грошового зобов`язання, позивач просить суд стягнути з ТОВ «Бровариінвест» 131 281, 89 грн 3 % річних та 396 246, 63 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 20.11.2022 по 19.11.2025 на 1 458 687, 70 грн боргу.
За змістом ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат та 3 % річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.10.2023 у справі № 904/4334/22.
Отже, вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.
Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 3 % річних в межах вказаних позивачем періоду та суми, визначених з урахуванням законодавчих приписів та встановлених судом обставин, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Форум – Косметік» в частині стягнення з ТОВ «Бровариінвест» 3 % річних у розмірі 131 281, 89 грн.
Поряд з тим під час перевірки розміру заявлених позивачем до стягнення інфляційних втрат судом встановлено, що за вказаний період обрахунку (за липень – серпень 2023 року та за липень – серпень 2025 року) мала місце дефляція, оскільки розмір інфляційних втрат за цей період має від`ємне значення, а тому суд здійснював обрахунок заявлених до стягнення інфляційних втрат, враховуючи зменшення відповідних втрат на суму дефляції.
Оскільки арифметично правильний розмір інфляційних втрат, перерахованих судом в межах визначеного позивачем періоду, з урахуванням встановлених судом обставин, складає 403 666, 37 грн, – вимогу позивача про стягнення з ТОВ «Бровариінвест» 396 246, 63 грн інфляційних втрат також належить задовольнити повністю – у розмірі 396 246, 63 грн.
Відповідно до ст. 13, 76-79, 86 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не скористався своїм правом на подання відзиву на позов з урахуванням приписів ч. 1, 4 ст. 119 ГПК України.
Відтак, дослідивши подані в матеріали справи докази у їх сукупності та взаємному зв`язку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Форум – Косметік» належить задовольнити повністю.
Стосовно ж судових витрат суд вважає за доцільне зазначити таке.
Згідно із ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволені повністю, – витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.
Також в розрізі наведеного судом враховано, що з огляду на ціну позову – 527 528, 52 грн, за яку передбачена сплата судового збору у встановленому Законом України «Про судовий збір» розмірі (з урахуванням подання позовної заяви в електронній формі через підсистему «Електронний суд», внаслідок чого має застосовуватись коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору) – 6 330, 34 грн, – саме таку суму судового збору належить стягнути з ТОВ «Бровариінвест» на користь ТОВ «Форум – Косметік».
Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити позовні вимоги.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бровариінвест» (вул. Кобилянської Ольги, буд. 7, м. Бровари, Броварський р-н, Київська обл., 07402, ідентифікаційний код 41576515) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Форум – Косметік» (вул. Героїв Небесної Сотні, буд. 5, м. Бровари, Київська обл., 07400, ідентифікаційний код 24592643):
- 131 281 (сто тридцять одну тисячу двісті вісімдесят одну) грн 89 коп. 3 % річних;
- 396 246 (триста дев`яносто шість тисяч двісті сорок шість) грн 63 коп. інфляційних втрат;
- 6 330 (шість тисяч триста тридцять) грн 34 коп. судового збору.
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.
Повне рішення складено та підписано 23.01.2026.

Суддя П.В.Горбасенко