ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України

Справа № 285/6527/25
провадження у справі № 2/0285/841/26
26 січня 2026 року   м. Звягель
Звягельський міськрайонний суд Житомирської області
у складі: головуючої судді  Сташків Т. Г., 
за секретаря судового засідання  Матвіюк Т. М.,
сторони по справі: представник позивача Руденко К. В., відповідач ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
УСТАНОВИВ :
27.11.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» (далі – ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс») звернулося до суду із зазначеним позовом та просили стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором № 3901747 від 15.08.2023 в розмірі 90 300,00 грн, 2 422,40 грн судового збору, 10 000,00 витрат на професійну правничу допомогу.
Стислий виклад позовної заяви
В обґрунтування позову зазначають, що між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 15.08.2023 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3901747 у електронній формі. Відповідно до умов договору відповідач отримала кредит у розмірі 15 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності на строк 350 днів, тобто до 29.07.2024 зі сплатою відсотків у розмірі 2,00% за день користування кредитними коштами в межах всього строку. Отримавши кошти від фінансової компанії остання своїх зобов`язань не виконала і тому утворилась заборгованість. Відповідно до договору факторингу від 24.04.2024 ТОВ «Лінеура Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором у розмірі 90 300,00 грн, яка складається з 15 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 75 300,00 грн заборгованості за відсотками. Позивачем направлено на адресу відповідача вимогу про погашення суми боргу, проте спір у добровільному порядку не врегульовано, що змусило товариство звернутись до суду із зазначеним позовом.
Заяви, клопотання учасників справи.
У позовній заяві представник позивача просив розгляд справи проводити без його присутності, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному провадженні не подавала.
Процесуальні дії у справі
28.11.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою суду від 28.11.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у АТ КБ «Приват банк».
У судові засідання 06.01.2026, 26.01.2026 учасники справи не з`явилися. Про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином (відповідач згідно із положеннями п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України).
Оскільки відповідач не повідомила про поважність причин повторної неявки в судове засідання та враховуючи позицію представника позивача суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Згідно із положеннями ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд вважає за доцільне розглянути справу по суті за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі матеріалів.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що 15.08.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 3901747, відповідно до умов якого відповідач отримала грошові кошти у розмірі 15 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, та зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Згідно п. 1.3 договору кредит надано на строк 350 днів; дата погашення кредиту 29.07.2024. Процентна ставка становить 2,00 % в день (пункти 1.4.1 договору)(а. с. 14-23). 
Цього ж дня, ТОВ «Лінеура Україна» перерахувало на рахунок ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 1 5000,00 грн, але остання належним чином не виконувала грошові зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 24.02.2024 виникла заборгованість в сумі 90 300,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 15 000,00 грн, проценти за користування кредитом в розмірі 75300,00 грн (а. с. 29-33).
24.04.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс» укладено Договір Факторингу № 24/04/24, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс» набуває за плату права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а. с. 46-54).
До договору долучено витяг з реєстру боржників, де зазначено, що ОСОБА_1 має борг за договором № 3901747 від 15.08.2023 у розмірі 90 300,00 грн; копію платіжного доручення про перерахування позивачем на користь ТОВ «Лінеура Україна» грошових коштів на виконання договору факторингу від 24.04.2024.
АТ «Приват банк» на виконання ухвали суду про витребування доказів надав інформацію, що банківська картка № НОМЕР_1 була емітована банком на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , де 15.08.2023 зафіксовано отримання коштів у сумі 15 000,00 грн (а. с. 78-81).
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Згідно із ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Матеріалами справи підтверджується, що договір позики між відповідачем та первісним позикодавцем укладено в електронному вигляді, відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
Згідно із ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
При цьому, відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позивач має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки (Постанова ВП ВС від 28.03.2018 № 444/9519/12, Постанова ВС від 01.09.2022 № 225/3427/15-ц).
Позивачем доведено виконання ТОВ “Лінеура Україна” своїх зобов`язань за договором № 3901747 від 15.08.2023 щодо надання відповідачу кредитних коштів у розмірі, встановленому договором.
Вказане підтверджується як повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 26.04.2024 про переказ 15 000,00 грн на картку із маскою НОМЕР_3 (а. с. 28), а також наданою АТ "Приват банк" інформацією щодо повного номеру платіжної картки, емітованою на ім`я відповідача та випискою про рух коштів за вказаним рахунком станом на 15.08.2023. (а. с. 78-81).
Суд звертає увагу, що наданий відповідачем розрахунок заборгованості за договором № 3901747 за відсотками відповідає вимогам Закону України “Про споживче кредитування” щодо максимального розміру денної процентної ставки, оскільки заборгованість денною відсотковою ставкою у розмірі 2 % розрахована лише до 24.04.2024.
Також відповідно до положень ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Позивачем доведено набуття права вимоги за договором № 3901747 від 15.08.2023 відповідно до копій договору факторингу від 24.04.2024, квитанцій про перерахування коштів на виконання договору від 24.04.2024, витягу з реєстру боржників, де зазначено суму заборгованості  ОСОБА_1 .
Висновки за результатами розгляду позовної заяви
За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. 
За таких обставин суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, доходить висновку наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Розподіл судових витрат
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 2422,40 грн судового збору.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то суд виснує наступне. 
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано суду: копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; копію договору про надання правової допомоги № 02/08-2024 від 02.08.2024, укладеного між адвокатом Руденком К. В. та ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс»; копію акту прийому-передачі виконаних робіт з детальним описом наданих послуг та рахунок на оплату від 25.09.2025 на суму 100000 грн (загальна вартість за юридичні послуги) та витяг з реєстру №1 до акту приймання-передачі наданих послуг №109 до договору №02/08/2024 про надання юридичних послуг на суму 10 000 грн (а. с. 55-61).
Виходячи із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та зважаючи на фінансовий стан обох сторін, враховуючи, що справа є малозначною, розглянута судом у спрощеному позовному провадженні, без присутності учасників справи, кількість процесуальних документів, виготовлених представником при поданні позову, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд доходить висновку про доцільність і необхідність відшкодування вартості професійної правничої допомоги у розмірі 3500,00 грн. 
Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд 
УХВАЛИВ :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» заборгованість за кредитним договором № 3901747 від 15.08.2023 у розмірі 90 300,00 грн, з яких: 15 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 75 300,00 грн проценти за користування кредитом.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500,00 грн.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Звягельським міськрайонним судом Житомирської області за заявою відповідача протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається позивачем безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Дата складення повного тексту рішення 26 січня 2026 року.

Учасники справи:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» (03124, м. Київ, бульвар Гавела Вацлава, 4; код ЄДРПОУ 41915308);
відповідач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя     Тетяна СТАШКІВ