Снятинський районний суд Івано-Франківської області

14 січня 2026 року

Справа № 351/131/25

Номер провадження № 2-о/351/22/26

ОКРЕМА ДУМКА

Судді Снятинського районного суду Івано-Франківської області

Мартинюка В.І.

14 січня 2026 року Снятинським районним судом Івано-Франківської області у складі головуючого судді Мартинюка В.І., присяжних Гояна М.М. та Костащука М.В. ухвалено рішення у справі № 351/131/25 за заявою адвоката Петрички Олександра Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа – Орган опіки та піклування Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна. Заяву ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа – Орган опіки та піклування Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, задоволено, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано недієздатним. Встановлено над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , опіку і призначено над ним опікуном його брата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Строк дії рішення суду про визнання ОСОБА_3 недієздатним становить два роки з дня набрання ним законної сили.
У передбачених ч. 4 ст. 293 ЦПК України випадках, серед яких визнання фізичної особи недієздатною, розгляд справ у порядку окремого провадження проводиться судом у складі одного судді і двох присяжних. Відповідно до ч. 1 ст.63 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» присяжним є особа, яка у випадках процесуальним законом, та за її згодою вирішує справи у складі суду разом із суддею або залучається до здійснення правосуддя..
Згідно з ч. 1 ст. 35 ЦПК України питання, що виникають під час колегіального розгляду справи вирішуються більшістю голосів суду. Головуючий голосує останнім.
Відповідно до ч. 2 ст. 35 ЦПК України при ухваленні рішення з кожного питання жоден із суддів не має права утримуватися від голосування та підписання рішення чи ухвали. Судді не мають права розголошувати міркування, що були висловлені при обговоренні під час ухвалення судового рішення.
За приписами ч. 3 ст. 35 ЦПК України суддя, не згодний з рішенням, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються учасники справи без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.
Погодитися з думкою більшості складу суду (присяжних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ) в частині призначення опікуном ОСОБА_1 я не можу, з огляду на таке.
Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння; недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод.
Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
У частині 1 статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).
Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника
У частинах другій - п`ятій статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Згідно з частиною першою статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України і Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 затверджено Правила опіки та піклування, що зареєстровані в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 року за № 387/3680 (далі - Правила). 
Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Правил опіка (піклування) є особливою формою державної турботи, зокрема, про повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Опіка (піклування) встановлюється для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки.
Згідно з пунктами 2.1, 2.4 Правил опіка установлюється над неповнолітніми, які не досягли п`ятнадцяти років і залишились без піклування батьків, а також над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань. Опіка (піклування) встановлюється за місцем проживання особи, яка підлягає опіці (піклуванню), або за місцем проживання опікуна (піклувальника).
У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22 (провадження № 61-8758св23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.
Звертаю увагу на те, що таке подання не є рішенням за процесуальним статусом та має для суду лише рекомендаційний характер, і при постановленні судом рішення по справі не має пріоритетного значення, та може бути враховане на розсуд суду.
Станом на сьогоднішній день саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому напрямку, та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення особи опікуном.
Саме таку правову позицію наведено у постановах Верховного Суду від 28 травня 2025 року по справі № 641/7190/23 та від 23 липня 2025 року по справі 279/3630/24.
Водночас, наявне у матеріалах справи подання заступника голови Комісії з питань забезпечення прав повнолітніх осіб, які потребують опіки і піклування при Виконавчому комітеті Снятинської міської ради носить формальний характер, не містить належної мотивації, чому саме ОСОБА_1 (заявника), який є особою чоловічої статі призовного віку, а не іншу особу, необхідно призначити опікуном. Вказане подання не містить жодної інформації про наявність чи відсутність інших працездатних родичів, які б могли здійснювати догляд за ОСОБА_3 . У поданні відсутні будь-які обґрунтування чи мотиви з посиланням на відповідні докази щодо визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність призначення саме заявника опікуном, а міститься лише рекомендація щодо можливості заявника бути опікуном.
Звертаю увагу, що подання – це спрямоване до суду клопотання (прохання) про призначення певної особи опікуном над недієздатною особою, а не рекомендація суду призначити певну особу опікуном. 
Додане до матеріалів справи Рішення виконавчого комітету Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області від 13 листопада 2025 року № 417-13/2025, яким виконавчий комітет рекомендував, у разі визнання ОСОБА_3 недієздатним, призначити ОСОБА_1 його опікуном, також не містить жодної мотивації чому саме ОСОБА_1 має бути призначений опікуном.
Водночас, необхідно відзначити, що вказане рішення не є поданням та не містить клопотання про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною особою.
Слід звернути увагу також на акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства / фактичного місця проживання особи від 27.01.2025, виданого виконавчим комітетом Снятинської міської ради, відповідно до якого фактичним місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 (розділ І акта). Однак у розділі IX цього ж акта вказано: «при обстеженні матеріально-побутових умов проживання встановлено, що ОСОБА_1 фактично проживає по АДРЕСА_1 з братом ОСОБА_3 , інвалідом дитинства ІІ групи та доглядає його, як такого, що потребує стороннього догляду».
Аналогічну суперечливу інформацію містить також акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства / фактичного місця проживання особи від 14.10.2025, виданий виконавчим комітетом Снятинської міської ради.
Разом з тим, опитаний у судовому засіданні заявник ОСОБА_1 повідомив, що разом з дружиною та дітьми проживає за адресою: АДРЕСА_2 , його брат ОСОБА_3 , який хворіє психічним захворюванням, проживає за адресою АДРЕСА_1 разом з матір`ю, яка постійно перебуває з братом. 
Зазначене свідчить про безпідставність та необгрунтованість фактів, наведених у вказаних вище актах обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства / фактичного місця проживання особи про фактичне проживання ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 з братом ОСОБА_3 . 
На мою думку, матеріали справи не містять достатніх доказів, які б свідчили про те, що саме ОСОБА_1 слід призначити опікуном ОСОБА_3 , якщо зі слів самого заявника з братом постійно проживає його матір ОСОБА_6 , яка є пенсіонеркою та не є інвалідом. 
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За положеннями ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені ЦПК України (ч. 3 ст. 294 ЦПК України).
З огляду на викладені вище обставини та виходячи з того, що в Україні діє воєнний стан та триває загальна мобілізація, вважаю, що призначення ОСОБА_1 опікуном недієздатного ОСОБА_3 є безпідставним та необгрунтованим.
Виходячи з викладеного, підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 в частині призначення опікуном ОСОБА_3 відсутні.

Окрема думка складена 14 січня 2026 року

Суддя     Василь МАРТИНЮК