Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
02 лютого 2026 року № 520/30276/25 
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд.13,м. Харків, 61002, код ЄДРПОУ40108599) до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Ярослава Мудрого, буд.26,м. Харків, 61024, код ЄДРПОУ43316700), третя особа, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач, Головне управління Національної поліції в Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 , в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Яни Пересічанської, яка полягає у невжитті заходів щодо закінчення (закриття) виконавчого провадження ВП № 79453514 відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України “Про виконавче провадження”;
- зобов`язати Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відновити порушене право Головного управління Національної поліції в Харківській області шляхом вжиття передбачених законом заходів щодо закінчення (закриття) виконавчого провадження ВП № 79453514 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України “Про виконавче провадження” з поверненням стягнутих коштів на виконання постанов про стягнення виконавчого збору та розміру мінімальних витрат від 28.10.2024 по ВП № 79453514 у сумі 32 207,00грн.
Ухвалою від 24.11.2025р. позовну заяву залишено без руху. 
Ухвалою від 01.12.2025р. заяву представника позивача про продовження строку на усунення недоліків позовної заяви задоволено частково. Продовжено Головному управлінню Національної поліції в Харківській області строк для усунення недоліків позовної заяви на 5 днів з моменту отримання копії ухвали.
Ухвалою суду від 10.12.2025р. відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі. 
Ухвалою суду від 10.12.2025р. заяву ОСОБА_1 про вступ у справу в якості третьої особи задоволено. Залучено до участі у справі № 520/30276/25 як третю особу, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05.08.2025 Харківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 520/22547/24. 28.10.2025 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за заявою стягувача ( ОСОБА_1 ) про примусове виконання судового рішення на підставі виконавчого листа, виданого 05.08.2025 у справі № 520/22547/24 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 79453514. В той же день 28.10.2025 вказаним головним державним виконавцем винесено постанови про стягнення виконавчого збору в розмірі 32 000,00грн та мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 207,00грн. Постанова про відкриття виконавчого провадження надійшла на адресу позивача в паперовому вигляді 03.11.2025 та зареєстрована відділом документального забезпечення ГУНП в Харківській області через систему електронного документообігу за вх. № 104993-2025 (600729), що підтверджується скриншотом з вказаної системи. На наступний день після надходження постанови про відкриття виконавчого провадження, 04.11.2025 представником Головного управління Національної поліції в Харківській області через СЕВ до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції направлено заяву № 291335-2025 про закінчення виконавчого провадження № 79453514 у зв`язку з фактичним виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 у справі № 520/22547/24 в добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження. До заяви додані належні докази виконання судового рішення. Заява про закінчення виконавчого провадження прийнята та зареєстрована Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції 04.11.2025 за вх. № 43205-14-25. Окрім того, отримання вказаної заяви головним державним виконавцем та долучення її до матеріалів справи відбулося саме 04.11.2025 підтверджується інформацією з Автоматизованої системи виконавчого провадження. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення, передбаченого виконавчим документом. Відповідно до частини 2 статті 39 Закону України постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. Однак, станом на 11.11.2025 виконавче провадження не закінчено, постанова про його закінчення не винесена, та у ГУНП відсутня будь-яка інформація щодо розгляду заяви ГУНП про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з чим позивачем 11.11.2025 через СЕВ до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції направлено заяву про надання відповіді на заяву про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням судового рішення до відкриття провадження. У вказаній заяві позивач просив відповідача надати відповідь на заяву ГУНП ГУНП в Харківській області від 04.11.2025 за вих № 291335-2025 (вх. № 43205-14-25) про закінчення виконавчого провадження, а також було зазначено: У разі відмови у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження - надати мотивовану письмову відповідь із зазначенням підстав відмови, порядку виконання судового рішення з відповідними розрахунками. Вказана заява зареєстрована відповідачем 11.11.2025 за вх.№ та долучена до матеріалів справи 12.11.2025, що підтверджується інформацією з Автоматизованої системи виконавчого провадження. Однак, станом на день подання вказаного позову виконавче провадження не закінчено, постанова про його закінчення не винесена, а відповіді на вищевказану заяву ГУНП від 11.11.2025 відповідачем позивачу не надана. Таким чином ГУНП в Харківській області вважає, що посадовими особами Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції протиправно не вжито передбачених законом заходів щодо закінчення (закриття) виконавчого провадження ВП № 79453514 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Тому позивач, вважає, що необхідно відновити порушене право Головного управління Національної поліції в Харківській області шляхом вжиття передбачених законом заходів щодо закінчення (закриття) виконавчого провадження ВП № 79453514 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України “Про виконавче провадження” з поверненням стягнутих коштів на виконання постанов про стягнення виконавчого збору та розміру мінімальних витрат від 28.10.2024 по ВП № 79453514 у сумі 32 207,00грн.
Представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що діяв в межах повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.
Представник третьої особи надав пояснення по справі, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначив, що рішення суду, станом на 12.12.2025 залишається не виконаним. Звіти та заяви, які направляє боржник до відповідача спрямованні на введення в оману як державного виконавця так і суду в даній справі, такий спосіб виконання рішення є знущанням, як над стягувачем, так і над судовою владою в цілому. Крім того, вказав, що 08.12.2025, втретє, подано заяву в порядку ст. 383 КАС України у справі 520/22547/24.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження № 79453514 з виконання виконавчого листа № 520/22547/24 виданого 05.08.2025 Харківським окружним адміністративним судом про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену частину одноразової грошової допомоги при звільненні, обчислену з урахуванням індексації грошового забезпечення.
28.10.2025 відкрито виконавче провадження № 79453514.
28.10.2025 винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору.
04.11.2025 позивач звернувся до відповідача з заявою про закінчення виконавчого провадження № 79453514 у зв`язку з фактичним виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 у справі № 520/22547/24 в добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження. Заява про закінчення виконавчого провадження прийнята та зареєстрована Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції 04.11.2025 за вх. № 43205-14-25.
Відповіді на вказану заяву відповідач не отримав.
11.11.2025 позивачем до відповідача направлено заяву про надання відповіді на заяву про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням судового рішення до відкриття провадження. У вказаній заяві позивач просив відповідача надати відповідь на заяву ГУНП в Харківській області від 04.11.2025 за вих № 291335-2025 (вх. № 43205-14-25) про закінчення виконавчого провадження, а також зазначив: У разі відмови у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження - надати мотивовану письмову відповідь із зазначенням підстав відмови, порядку виконання судового рішення з відповідними розрахунками. Вказана заява зареєстрована відповідачем 11.11.2025 та долучена до матеріалів справи 12.11.2025, що підтверджується інформацією з Автоматизованої системи виконавчого провадження. 
Однак, станом на день подання даного позову виконавче провадження не закінчено, постанова про його закінчення не винесена, а відповіді на вищевказану заяву ГУНП від 11.11.2025 відповідачем позивачу не надана.
Позивач вважаючи вказані дії відповідача протиправними звернувся з даним позовом до суду.
Перевіряючи оскаржувані дії відповідача на відповідність приписам ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі – Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Пунктом 9 частини першої статті 2 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема засад забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом (частина перша статті 19 Закону №1404-VIII).
Частиною 1 статті 13 Закону №1404-VIII визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.
Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. (ч. 2 ст. 74 Закону №1404-VIII).
Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 42/158/17 (провадження № К/9901/24644/18) зазначено, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
З аналізу наведених норм права та правового висновку Верховного Суду слідує, що державний виконавець, здійснюючи виконавче провадження, зобов`язаний діяти виключно в межах наданих законом повноважень та у спосіб, визначений Законом №1404-VIII, зокрема забезпечити належний, своєчасний і повний розгляд заяв та клопотань сторін виконавчого провадження. Нерозгляд таких заяв, формальне реагування на них або залишення без прийняття процесуального рішення суперечить приписам статей 13, 18 та 19 Закону №1404-VIII і свідчить про невиконання покладеного на виконавця обов`язку вчинити юридично значимі дії.
З огляду на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 17.04.2019 у справі №42/158/17, така поведінка за наявності об`єктивної можливості та правової необхідності реагування на звернення сторони виконавчого провадження може кваліфікуватися як протиправна бездіяльність, що порушує гарантоване законом право учасника виконавчого провадження на належний розгляд його заяв та ефективний судовий захист.
Судом встановлено, що первинна заява позивача від 04.11.2025 містила чітко сформульовані вимоги про вчинення конкретних виконавчих дій шляхом прийняття відповідних процесуальних рішень (винесення постанов), що прямо віднесено Законом №1404-VIII до повноважень та обов`язків державного виконавця. Втім, у визначені законом строки відповідач не надав жодної відповіді та не прийняв жодного процесуального рішення за результатами її розгляду, чим фактично допустив бездіяльність. 
Повторне звернення позивача від 11.11.2025 було зумовлене саме невиконанням відповідачем обов`язку належного розгляду первинної заяви. На яке відповідач також не надав відповіді, як станом на час звернення з даним позовом до суду, так і станом на час розгляду даної справи.
Зважаючи на викладене, суд прийшов до висновку, що відповідачем не забезпечено належний, повний та ефективний розгляд заяв позивача, що свідчить про невиконання покладених на державного виконавця обов`язків та про наявність протиправної бездіяльності.
При цьому суд не має права зобов`язувати державного виконавця до вчинення тих дій, які згідно із Законом «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.
Враховуючи вказане суд приходить до висновку, що з урахуванням положень ч. 2 ст. 9 КАС України, наявні підстави для виходу за межі позовних вимог, шляхом визнання протиправною бездіяльності головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Яни Пересічанської, щодо не розгляду заяви Головного управління Національної поліції в Харківській області, про винести постанови про закриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні № ВП 79453514 та зобов`язання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Яни Пересічанської розглянути заяву Головного управління Національної поліції в Харківській області від 04.11.2025, про винести постанови про закриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні № ВП 79453514.
Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 28.09.2023 року у справі № 824/202/2018.
Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень ст.139 КАС України.
Керуючись статтями 14, 243-246, 271-272, 287, 293, 295-296 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд.13,м. Харків, 61002, код ЄДРПОУ40108599) до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Ярослава Мудрого, буд.26,м. Харків, 61024, код ЄДРПОУ43316700), третя особа, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльності головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Яни Пересічанської, щодо не розгляду заяви Головного управління Національної поліції в Харківській області, про винести постанови про закриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні № ВП 79453514.
Зобов`язати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Яну Пересічанську розглянути заяву Головного управління Національної поліції в Харківській області від 04.11.2025, про винести постанови про закриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні № ВП 79453514.
В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя   Рубан В.В.