Справа № 141/823/25 
Провадження № 33/801/87/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Слісарчук О. М.
Доповідач: Оніщук В. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2026 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., з участю секретаря судового засідання Ходакової М. Г., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Погребняка Володимира Олексійовича – на постанову Оратівського районного суду Вінницької області від 26 листопада 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Оратівського районного суду Вінницької області від 26 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
У постанові суду зазначено, що 16 вересня 2025 року о 00 год 14 хв в с-щі Оратів по вул. Подільській (Жовтневій) водій ОСОБА_1 у комендантську годину керував транспортним засобом марки «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився. Проводилась відеофіксація вказаної події. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами.
Не погодившись із вказаною постановою суду, захисник Рудківського А. В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції та винесення її за неповного дослідження обставин справи, просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.
У апеляційній скарзі зазначено, що із долученого працівниками поліції до матеріалів справи відеозапису з нагрудної бодікамери поліцейського видно, що відео розпочинається із моменту, як ОСОБА_1 перебуває в середині транспортного засобу на водійському сидінні та до нього підходять працівники поліції, факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом на відео не зафіксовано, як і будь-яких обставин, які б свідчили про те, що він щойно керував автомобілем або мав намір розпочати рух. 
Працівники поліції безпідставно зупинили ОСОБА_1 , посилаючись на частину 7 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки зазначена частина взагалі відсутня у статті 35 Закону України «Про Національну поліцію». 
Також в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 має наступні ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, однак із матеріалів відеофіксації можна встановити, що ОСОБА_1 не мав явних ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, таких як порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Наявність певної емоційності чи нетактовності у висловлюваннях ОСОБА_1 зумовлена виключно грубим, упередженим та провокативним ставленням працівників поліції, а із врахуванням особистісних рис ОСОБА_1 така поведінка є природною реакцією на неправомірні дії правоохоронців і не може розцінюватись як така, що «не відповідає обстановці». А отже, можна дійти висновку, що ОСОБА_1 поводив себе відповідно до ситуації та мав зовнішні ознаки повністю тверезої середньостатистичної особи. На момент події вже настала комендантська година, а ОСОБА_1 був фізично втомлений після робочого дня, що робить його емоційну реакцію ще більш зрозумілою та природною. 
Вимога працівників поліції щодо огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння є незаконною, оскільки жодної ознаки сп`яніння, передбаченої законодавством, працівники поліції не назвали, що робить їхню вимогу пройти огляд на стан сп`яніння необґрунтованою.
У направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, долученому працівниками поліції вказано заклад охорони здоров`я «Оратівська КЛП», при цьому варто зазначити, що медичного закладу з такою назвою не існує та, ймовірно, працівники поліції мали на увазі КНП «Оратівська лікарня планового лікування», однак у направленні поліцейські вказали некоректну та фактично неіснуючу назву медичного закладу, хоча КНП «Оратівська лікарня планового лікування» не уповноважена проводити огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння відповідно до Наказу МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року. 
Окрім того, з наданого працівниками поліції відеофайлу, а також із протоколу про адміністративне правопорушення неможливо встановити коли та в який час ОСОБА_1 здійснював рух з ознаками алкогольного сп`яніння, тому що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено час керування ОСОБА_1 16 вересня 2025 року о 00 год 14 хв, натомість згідно відеозапису у вказаний час та день останній спілкується із працівником поліції та знаходиться в автомобілі з увімкненим двигуном, але без факту руху транспортного засобу, а сам по собі факт перебування в автомобілі з увімкненим двигуном не є доказом керування транспортним засобом.
Судом першої інстанції також не був досліджений факт психологічного тиску працівників поліції: вони нав`язували ОСОБА_1 твердження нібито вживання ним алкоголю, намагалися змусити погодитися з інформацією, якої він фактично не повідомляв, тому такі дії працівників поліції свідчать не про встановлення об`єктивних обставин, а про спробу штучно створити підстави для огляду на стан сп`яніння, хоча сам ОСОБА_1 повідомляв працівників поліції, що він просто сидів у транспортному засобі та не керував ним, натомість поліцейські почали стверджувати, що, нібито ОСОБА_1 сам повідомив їм про вживання алкогольних напоїв, при цьому із відеозапису чітко видно та чути, що ОСОБА_1 , заперечує факт вживання алкоголю.
Також у апеляційній скарзі адвокат ставить питання про поновлення строку на її подання.
В судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, адвокат Погребняк В. О. апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені у ній підстави.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до положень статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
У клопотанні про поновлення строку на подання апеляційної скарги захисник Рудківського А. В. зазначає, що апеляційна скарга вперше була подана 02 грудня 2025 року в межах строку, встановленого законом, однак ухвалою суду від 25 грудня 2025 року вона була повернута у зв`язку з тим, що не було додано витягу з договору про надання правової допомоги, в якому зазначено повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника, засвідченого підписами сторін.
За вказаних обставин, які підтверджуються матеріалами справи, апеляційний суд з метою недопущення порушення прав ОСОБА_1 вважає, що строк на подання апеляційної скарги можливо поновити.
Водночас апеляційний суд звертає увагу адвоката Погребняка В. О. на те, що ч. 2 ст. 271 КУпАП прямо передбачений обов`язок захисника разом із ордером надати суду витяг із договору, а тому покликання на те, що ордер є самостійним документом, який підтверджує повноваження адвоката на представництво, і подання самого договору або витягу з нього не є обов`язковим, є безпідставними.
Щодо доводів апеляційної скарги по суті оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з такого.
Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.
Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема, пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.
Із аналізу вказаних норм слідує, що підставою для проведення огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є наявність у поліцейського підстав вважати, що водій перебуває у такому стані на основі виявлених ознак сп`яніння.
Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);
- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Згідно із вимогами пункту 7 Розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
За частиною 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.
Відповідно до протоколу від 16 вересня 2025 року серії ЕПР1 № 455187, 16 вересня 2025 року о 00 год 14 хв в с-щі Оратів по вул. Подільській (Жовтневій) водій ОСОБА_1 у комендантську годину керував транспортним засобом марки «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер 6010» та в закладі охорони здоров`я водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Технічний засіб відеозапису № 798297, 798546. 
Від підпису у протоколі та від отримання його копії ОСОБА_1 відмовився (а. с. 2).
У направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зазначено, що 16 вересня 2025 року  ОСОБА_1  був направлений на огляд до Оратівської КЛП (а. с. 3).
Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_1 не проводився у зв`язку із його відмовою від проходження огляду (а. с. 4).
До матеріалів справи також долучено відеозапис з нагрудної камери поліцейського, де зафіксовано як о 00 год 14 хв працівники поліції підходять до автомобіля «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебуває ОСОБА_1 . При цьому у автомобіля увімкнені фари та працює двигун. 
Поліцейський запитує ОСОБА_1 куди він так пізно прямує, той відповідає, що додому. Поліцейський запитує чи ОСОБА_1 щось вживав та просить заглушити двигун автомобіля, повідомляє про відеофіксацію, просить пред`явити посвідчення водія. ОСОБА_1 запитує чи може він подзвонити до адвоката, поліцейські не заперечують.
О 00 год 17 хв ОСОБА_1 запитує чи будуть поліцейські на нього щось писати. Поліцейський запитує що саме писати, ОСОБА_1 уточнює чи будуть писати на нього 130-ту. Працівник поліції знову просить пред`явити посвідчення водія та запитує чи вживав ОСОБА_1 алкоголь. Той відповідає, що вживав, на що поліцейський запитує для чого він сів за кермо. ОСОБА_1 відповідає, що їде додому. Поліцейський запитує звідки він їде, ОСОБА_1 відповідає, що їде з ОСОБА_2 , на що поліцейський відповідає, що це 20 км від місця зупинки транспортного засобу. Знову просить пред`явити документи.
ОСОБА_1 просить вирішити питання по-нормальному, запитує чи він щось порушив. Поліцейський відповідає, що він їхав під час комендантської години, причина його зупинки ч. 7 ст. 35 ЗУ «Про національну поліції». ОСОБА_1 повідомляє, що він їде з роботи.
О 00 год 23 хв поліцейський вкотре просить пред`явити посвідчення водія. ОСОБА_1 починає сперечатися з працівниками поліції. Поліцейський роз`яснює, що за відмову від пред`явлення документів на нього може бути складено постанову за ст. 121 КУпАП.
О 00 год 27 хв ОСОБА_1 пред`являє посвідчення водія. Працівники поліції пропонують пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, роз`яснюють наслідки відмови від проходження огляду. ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду на місці зупинки, однак погоджується на огляд у медичному закладі. Поліцейські просять його залишити автомобіль та поїхати з ними для проходження огляду у лікарні у ОСОБА_3 . ОСОБА_1 повідомляє, що він не поїде в лікарню без адвоката. 
О 00 год 31 хв поліцейські знову просять ОСОБА_1 вийти з автомобіля та поїхати у заклад охорони здоров`я в ОСОБА_3 для проходження огляду на стан сп`яніння. 
О 00 год 32 хв поліцейський пропонує пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки. 
ОСОБА_1 знову запитує чи він щось порушив, на що поліцейські повідомляють, що він був зупинений за рух під час комендантської години. ОСОБА_1 відповідає, що раніше його не спиняли.
О 00 год 34 хв працівники поліції вкотре пропонують пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 знову починає суперечку із працівниками поліції.
О 00 год 37 хв, 00 год 40 хв поліцейські знову пропонують пройти огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_1 вимогу ігнорує та розмовляє з кимось по телефону. Просить передати право керуванням автомобілем його знайомому, поліцейські повідомляють, що передача права керування можлива після написання відповідної розписки, або ж за результатами проведеного огляду ОСОБА_1 буде дозволено подальший рух за кермом.
О 00 год 42 хв ОСОБА_1 запитує чому поліцейські не зупиняють інші автомобілі, повідомляє, що у нього до ранку багато часу. Поліцейський відповідає, що він має дві години для проходження огляду, після спливу яких на ОСОБА_1 буде складено протокол за відмову від проходження огляду. 
О 00 год 47 хв поліцейські вкотре пропонують пройти огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_1 погоджується пройти огляд в лікарні. Поліцейські просять сідати в їх автомобіль для доставки у лікарню.
О 00 год 48 хв ОСОБА_1 сідає у службовий поліцейський автомобіль. Поліцейський зачиняє автомобіль «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , та їдуть із ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я. 
Дорогою в лікарню ОСОБА_1 знову починає суперечку з поліцейськими, просить вирішити ситуацію. О 00 год 52 хв поліцейський зупиняється та декілька разів запитує ОСОБА_1 чи буде він проходити огляд на стан сп`яніння. 
О 00 год 55 хв ОСОБА_1 комусь телефонує та повідомляє, що його везуть на огляд в Іллінці. 
О 00 год 56 хв поліцейські знову пропонують пройти огляд на стан сп`яніння на місці або у закладі охорони здоров`я в Іллінцях, роз`яснюють наслідки відмови від проходження огляду.
О 00 го 58 хв ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду. 
Поліцейський повертається на місце зупинки, починає складати адміністративні матеріали. ОСОБА_1 просить його виручити і відпустити додому.
О 01 год 13 хв поліцейські передають право керування автомобілем «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , тверезому водієві.
О 01 год 18 хв поліцейські ознайомлюють ОСОБА_1 зі складеним протоколом. Від підпису та надання пояснень у протоколі ОСОБА_1 відмовляється.
Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки факт керування автомобілем ОСОБА_1 жодним чином не заперечував, а навпаки неодноразово повідомляв, що їде з роботи додому. Зміст відеозапису свідчить про те, що він розпочався о 00 год 14 хв безпосередньо після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , тому суд не бере до уваги доводи про невідповідність часу вчинення правопорушення, зазначеного у протоколі.
Також у скарзі адвокат зазначає, що працівники поліції безпідставно зупинили ОСОБА_1 , посилаючись на ч. 7 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», оскільки зазначена частина взагалі відсутня у вказаній статті. 
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.
Враховуючи, що ОСОБА_1 рухався транспортним засобом під час комендантської години, працівники поліції прийняли рішення про його зупинку на підставі п. 7 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», а озвучення при цьому ч. 7 ст. 35 вказаного закону замість п. 7 ч. 1 ст. 35 є очевидною помилкою, яка не впливає на правомірність дій поліцейських.
Після виявлення ознак сп`яніння працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і у медичному закладі, забезпечивши йому реальну, об`єктивну можливість реалізувати свій обов`язок та пройти огляд у встановленому законом порядку, однак він відмовився від проходження відповідного огляду, що зафіксовано на відеозаписі. 
На відеозаписі зафіксовано, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд у лікарні в Іллінцях, при цьому КНП «Іллінецька міська лікарня» Іллінецької міської ради відноситься до переліку закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв. 
З огляду на це та враховуючи відмову ОСОБА_1 від проходження огляду, як на місці зупинки, так і у лікарні, суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що зазначений у направленні заклад охорони здоров`я відсутній у переліку закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв.
Апеляційний суд також зауважує, що повноваженнями на виявлення ознак сп`яніння у водіїв наділені саме поліцейські під час безпосереднього спілкування, а тому доводи скарги про відсутність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння під час зупинки транспортного засобу є необґрунтованими. 
Доводи захисту про здійснення працівниками поліції на ОСОБА_1 психологічного тиску не знайшли підтвердження на відеозаписі.
Ураховуючи встановлене, апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ними, спрямовані виключно на уникнення покарання та факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на законну вимогу працівників поліції не спростовують.
У рішенні по справі «О’ Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 26 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження скаржника про відсутність в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.
Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.
Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Керуючись ст. ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на подання апеляційної скарги на постанову Оратівського районного суду Вінницької області від 26 листопада 2025 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Погребняка Володимира Олексійовича – залишити без задоволення.
Постанову Оратівського районного суду Вінницької області від 26 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду   В. В. Оніщук