Справа № 629/7917/25
Номер провадження 2/629/208/26 
РIШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.02.2026 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Каращука Т.О., за участю секретаря судового засідання Лукаренко А.Р., розглянувши в місті Лозова, Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу №629/7917/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: виконавчий комітет Лозівської міської ради, як орган опіки та піклування, служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини
в с т а н о в и в:
До Лозівського міськрайонного суду Харківської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 у якій остання просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про народження №234 від 21.12.2017 року складений Лозівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3 у розмірі частини від заробітку (доходу) але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивачка вказує, що відповідачка є її донькою та матір`ю малолітньої ОСОБА_3 , відомості про батька дитини записані відповідно до частини першої ст.135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). Позивачка, відповідачка та малолітня ОСОБА_4 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачка ОСОБА_2 вже тривалий час веде аморальний спосіб життя, вживає алкогольні напої, не працює та часто не буває вдома. ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Пізніше ОСОБА_2 звільнено з державної установи «Харківський слідчий ізолятор» по сплаті застави. Наразі розгляд справи триває. Малолітній ОСОБА_4 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та призначено опікуном позивачку. Вихованням та навчанням, утриманням малолітньої ОСОБА_4 займається позивачка. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як свідоме ухилення матері від виховання своєї дитини, нехтування нею своїх батьківських обов`язків. Крім цього, позивачка просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_4 , оскільки вона взагалі не утримує дитину, не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду та лікування. ОСОБА_2 є працездатного віку, не є інвалідом, тому може і повинна працювати. З метою повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини позивачка звернулася до суду з даним позовом.
Ухвалою суду провадження у справі було відкрито у порядку загального позовного провадження, сторонам надано час для подання заяв по суті та надано час органу опіки і піклування для підготовки висновку.
Виконавчим комітетом Лозівської міської ради Харківської області як органом опіки та піклування було надано до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки відносно її малолітньої доньки. Виконавчим комітетом встановлено, що ОСОБА_2 свої батьківські обов`язки належним чином не виконує та свідомо ухиляється від утримання та виховання доньки всупереч чинному законодавству, згідно якого батьки повинні турбуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій наполягала на задоволенні позову та просила розглянути справу за її відсутності.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву у якій прохала проводити розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.
Представниця органу опіки та піклування виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області у судове засідання не з”явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала.
Представниця Служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області у судове засідання не з”явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що малолітня ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.15).
Відомості про батька дитини записані відповідно до частини першої ст.135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері) (а.с.18-19).
ОСОБА_2 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Ухвалою суду від 22.07.2025 року (а.с.20-21) до ОСОБА_2 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Пізніше ОСОБА_2 звільнено з державної установи «Харківський слідчий ізолятор» по сплаті застави (а.с.22). Наразі розгляд справи триває.
Згідно рішення виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 19.08.2025 року № 1194 (а.с.23) малолітній ОСОБА_4 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та призначено опікуном ОСОБА_1 (а.с.24)
Як вбачається з витягу з реєстру територіальної громади, позивачка, відповідачка та малолітня ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14).
Малолітня ОСОБА_5 навчається у 2-А класі КЗ “Лозівський ліцей №1” (а.с.25).
Згідно характеристики ОСОБА_3 , учениці 2 класу, наданої КЗ «Лозівський ліцей № 1» Лозівської міської ради Харківської області від 14.10.2025 № 01-24/329 (а.с.26), дитина проживає разом з бабусею, маму вчителька ніколи не бачила і не спілкувалася з нею, батьківські збори вона не відвідувала. Піклуванням дівчинки повністю займається бабуся. Вона зацікавлена навчанням, вихованням та розвитком дитини. На початок першого класу дівчинка досить добре читала, писала та рахувала. І на теперішній час ОСОБА_4 має високі розумові здібності. Має друзів серед однокласників, дружелюбна, ввічлива. ОСОБА_4 завжди відвідує онлайн заняття, локально-групові консультації у ліцеї, бере участь у виховних заходах. Без поважних причин уроки не пропускає. Бабуся причини відсутності учениці на заняттях повідомляє вчителю завчасно. ОСОБА_4 забезпечена усім необхідним, шкільним приладдям, одягом та взуттям відповідно до сезону, для навчання має гаджет. Бабуся, ОСОБА_6 , піклується про стан здоров`я онуки, про фізичний і духовний розвиток. Відвідує навчальний заклад, бере участь у батьківських зборах, цікавиться успіхами у навчанні, поведінкою та емоційним станом дитини. Спілкується класним керівником та прислухається до рекомендацій вчителя. 
Службою у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області було проведено обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено відповідний акт (а.с.27). Обстеженням встановлено, що умови проживання у квартирі задовільні, в наявності предмети побуту, меблі та побутова техніка. Сім`я забезпечена продуктами харчування.
У дитини є окрема кімната, в наявності місце для сну, відпочинку та навчання. Дитина забезпечена одягом та взуттям відповідно до віку та сезону. В наявності шкільне приладдя, іграшки та гаджети для навчання. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: бабуся дитини ОСОБА_1 , дитина ОСОБА_3 , мати дитини ОСОБА_2 , зареєстрована, але не проживає, вихованням та станом здоров`я дитини не піклується та не утримує дитину. ОСОБА_1 , повністю утримує дитину, піклується про стан здоров`я, навчання, виховання ОСОБА_4 . Стосунки між ОСОБА_4 та бабусею доброзичливі. ОСОБА_4 з народження проживає з нею. Матір дитини, ОСОБА_7 , свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, бабуся. ОСОБА_1 , повністю взяла на себе обов`язки по вихованню та утриманню онуки ОСОБА_4 .
Враховуючи викладене та з метою повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини позивачка звернулася до суду з даним позовом.
Статтею 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:
1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;
2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти;
3) жорстоко поводяться з дитиною;
4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;
5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;
6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
При дослідженні матеріалів, що були надані позивачем, судом встановлено факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов”язків, таких як виховання та утримання доньки.
Згідно з ч.ч.5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 СК України).
Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Відповідно до п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Вищезазначене узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові по справі №631/2406/15-ц від 13 березня 2019 р.
Враховуючи вищенаведені положення чинного законодавства, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, беручи до уваги те, що відповідачка не заперечує проти позовних вимог, суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав відносно дитини, з тих підстав, що вона свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, не спілкується з дитиною, не піклується про стан її здоров`я.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини (справа "Хант проти України" від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. 
Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага (ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 20.07.2016 № 760/18209/15-ц та від 14.09.2016 № 216/2914/14-ц).
Суд звертає увагу відповідачки на те, що згідно п.1 ч.1 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо його виховання.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч.4 ст.169 Сімейного кодексу України).
Згідно з ч.2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. 
Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно.
Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВП № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка не заперечувала щодо задоволення позову, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги позивачки в частині стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини.
Разом з цим, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.
Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, в даному випадку стягнення аліментів присуджується з 06.11.2025 року.
Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Оскільки, позивачкою не заявлялась вимога про стягнення судового збору з відповідачки за вимогу про позбавлення батьківських прав то суд не вирішує дане питання.
Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів то на підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачки на користь держави судовий збір за дану вимогу у розмірі 1 211,20 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: виконавчий комітет Лозівської міської ради, як орган опіки та піклування, служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини- задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про народження №234 від 21.12.2017 року, складений Лозівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 06.11.2025 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Інформація про сторони:
Позивачка- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Треті особи:
-виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області як орган опіки та піклування, місцезнаходження за адресою: Харківська область, м. Лозова, вул. Я.Мудрого,1.
-служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, місцезнаходження за адресою: Харківська область, м. Лозова, вул. Лозовського, буд. 10-а, 2 поверх, каб.17.

Суддя Т.О.Каращук