Справа №760/31367/25 1-кп/760/2504/26	

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2026 року м. Київ
Солом`янський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 22025101110000528, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.04.2025 року за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лубни, Полтавської області, громадянина України, офіційно працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.201 КК України,
за участі сторін:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до статті 54 Конституції України культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.
У відповідності до статті 1 Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей», культурні цінності - об`єкти матеріальної та духовної культури, що мають художнє, історичне, етнографічне та наукове значення і підлягають збереженню, відтворенню та охороні відповідно до законодавства України.
Статтями 11, 12, 13 указаного Закону передбачено, що заявлені до вивезення (тимчасового вивезення) та повернуті після тимчасового вивезення культурні цінності підлягають обов`язковій державній експертизі. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей за клопотанням власника культурних цінностей чи уповноваженої ним особи приймає на підставі висновку державної експертизи рішення про можливість або неможливість вивезення культурних цінностей. У разі прийняття центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей, рішення про можливість вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей власнику культурних цінностей, чи уповноваженій ним особі, видається свідоцтво встановленого зразка на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей. Таке свідоцтво є підставою для пропуску зазначених у ньому культурних цінностей за межі митної території України. Вивезення культурних цінностей без цього свідоцтва забороняється.
Згідно статті 6 Конвенції «Про заходи, спрямовані на заборону та запобігання незаконному ввезенню, вивезенню та передачі права власності на культурні цінності» від 14.11.1970, ратифікованої Указом Президії Верховної ради Української РСР від 12.10.1988 № 5396-ХІ, держава учасниця зобов`язана запровадити відповідне свідоцтво, яким держава-експортер підтверджує, що вона дала дозвіл на вивезення однієї чи декількох культурних цінностей; заборонити вивезення зі своєї території культурних цінностей, до яких не додано зазначене свідоцтво.
У відповідності до п. п. 3.2, п. 8 Положення про митний контроль та митне оформлення міжнародних поштових відправлень (далі - МПВ), затвердженого Наказом Державної митної служби України і Державного комітету зв`язку та інформатизації України від 27.10.1999, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України (далі - Мінюст) 17.11.1999, будь-яке товарне вкладення в міжнародне поштове відправлення підлягає декларуванню, не підлягають пропуску через митний кордон України в МПВ предмети на переміщення яких через митний кордон України встановлено обмеження внаслідок застосування державних заходів нетарифного регулювання (ліцензування, сертифікації тощо) або щодо яких діє дозвільна система з боку державних органів контролю, у разі відсутності відповідних дозвільних документів.
У невстановлений досудовим розслідуванням місці та час, але не пізніше 23.03.2025, у ОСОБА_3 виник умисел на контрабандне переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю культурних цінностей. 
Діючи у порушення наведених вимог нормативно-правових актів, реалізуючи свій умисел, направлений на переміщення культурних цінностей через державний кордон України з приховуванням від митного контролю, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 23.03.2025, перебуваючи у невстановленому місці, ОСОБА_3 сформував міжнародне поштове відправлення № RA375021988UA, указавши його відправником ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) та отримувачем на території США Ben Sill (Hickory Ridge RG 108, Central SC 29630-3637, USA), до якого помістив 11 предметів, які належать до культурних цінностей та мають історичне, художнє, етнографічне і наукове значення, зокрема скіфські наконечники для стріли.
Задля унеможливлення виявлення культурних цінностей митним органом, з метою їх приховання від митного контролю, ОСОБА_3 особисто упакував визначені культурні цінності та зазначив недостовірні відомості щодо вмісту даного міжнародного поштового відправлення як «декоративні вироби статуетки».
Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, направленого на контрабандне переміщення через кордон України культурних цінностей, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 23.03.2025, ОСОБА_3 звернувся до поштового відділення АТ «Укрпошта» № 37500 за адресою: Полтавська обл., м. Лубни, проспект Володимирський, буд. 1/5, приміщення на 1-му поверсі в літ. «А-2», та передав для відправлення сформоване ним міжнародне поштове відправлення № RA375021988UA, до якого помістив 11 предметів, які належать до культурних цінностей.
Водночас, злочинний умисел ОСОБА_3 щодо контрабанди, тобто переміщення культурних цінностей через державний кордон України з приховуванням від митного контролю, не був доведений ним до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки 23.03.2025 під час митного огляду міжнародного поштового відправлення № RA375021988UA в зоні діяльності єдиного митного терміну оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта» - митного посту ДОПП АТ «Укрпошта» Київської митниці Державної митної служби за адресою: м. Київ, вул. Г. Кірпи, 2, було виявлено приховані від митного контролю 11 предметів, які належать до культурних цінностей та мають історичне, художнє, етнографічне і наукове значення.
Вчиняючи дії з переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю культурних цінностей, ОСОБА_3 розумів протиправність своїх дій, усвідомлював, передбачав і бажав настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді незаконного пересилання об`єктів матеріальної культури, що мають історичне, художнє, етнографічне та наукове значення і підлягають збереженню та охороні відповідно до законодавства України. 
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні закінченого замаху на контрабанду, тобто на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю культурних цінностей, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 201 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся.
При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд, з урахуванням думки учасників судового провадження, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються і немає сумнівів у добровільності їх позиції, та обмежився лише допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його, як особу.
Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та наслідки їх не оспорювання. Сумнівів у добровільності та істинності їх позицій у суду немає. Крім того суд роз`яснив, що учасники судового розгляду будуть позбавлені права оспорювати в апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які в судовому засіданні не досліджувались, і які ніким не оспорюються. 
Таким чином, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні закінченого замаху на контрабанду, тобто на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю культурних цінностей. 
Кваліфіковані дії обвинуваченого правильно за ч.2 ст.15 ч.1 ст.201 КК України.
Призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки, вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, що належить до категорії тяжких злочинів, обставини вчиненого злочину, що в результаті його дій тяжких наслідків не настало, а також дані про особу обвинуваченого:
- раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, офіційно працевлаштований, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
- обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 : щире каяття; активне сприяння розкриттю злочину;
- обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.
За правилами ч. 1 ст. 69 КК суд вправі призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, передбаченої законом за відповідний злочин, за наявності не менше двох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості скоєного злочину, та з урахуванням особи винного.
При цьому КК України надає повноваження суду лише у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи та повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.
На підставі викладеного, оскільки судом були встановлені дві обставини, які значно пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення), а обставини, які його обтяжують, відсутні, а також з урахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце реєстрації та проживання, офіційно працевлаштований, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, його ставлення до вчиненого, поведінку до та після вчинення злочину, відсутність тяжких наслідків від злочину, суд приходить до висновку, що призначення покарання у вигляді позбавлення волі навіть у мінімальному розмірі не буде справедливим та не відповідатиме меті його призначення, тому вважає можливим призначити ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст. 69 КК України тобто перейти до більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті ч.1 ст. 201 КК України, у вигляді штрафу, що буде відповідати вимогам ст. 50 КК України.
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Враховуючи те, що відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід не застосовувався, а сторона обвинувачення не заявляла клопотання про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу, тому суд не вбачає підстав для його обрання до набрання вироком законної сили.
Долю речових доказів, вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Відповідно до ст. 124 КПК України, з ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь держави витрати на залучення експерта в даному кримінальному провадженні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Керуючись ст.ст. 370, 374, 376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.201 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу, в розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень. 
Стягнути з  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на залучення експерта за проведення судової мистецтвознавчої експертизи № 2022 у розмірі 13 570 (тринадцять тисяч п`ятсот сімдесят) гривень 56 (п`ятдесят шість) копійок. 
Речові докази:
Наконечники стріл скіфської археологічної культури V-IV ст. до н.е. у кількості 11 штук - конфіскувати в дохід держави в особі Національного музею історії України.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, і його копія після проголошення негайно вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1