Справа № 136/1741/25
провадження № 2/136/646/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2026 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Присяжного О.І.,
за участю секретаря судового засідання Мельник В.Р., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду міста Липовець, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позицій учасників справи.
ОСОБА_1 (далі – позивач) через свого представника – адвоката Щавінського Костянтина Станіславовича звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), обґрунтовуючи підставність вимог тим, що за час сумісного життя однією сім`єю у зареєстрованому шлюбі, на підставі договору купівлі-продажу 19.10.2023 подружжям було придбано наступне майно:
- земельну ділянку площею – 0,1000 га, кадастровий номер – 0522210100:01:004:1245, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка);
- земельну ділянку площею – 0,1200 га, кадастровий номер – 0522210100:01:004:1246, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства.
- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 40,4 кв. м., житлова площа - 16,2 кв.м.
Відповідно до умов вищевказаного договору купівлі-продажу, право власності на житловий будинок та земельну ділянку зареєстровано за відповідачем.
Водночас, у тексті договору зазначено, що подружжям покупця - ОСОБА_1 надано згоду на укладення цього договору шляхом подання відповідної письмової заяви, що на думку представника позивача свідчить про обізнаність, участь позивача у прийнятті рішення щодо придбання майна та підтверджує, що придбання здійснюється в інтересах обох подружжя. Представник позивача зазначає, що оскільки майно було придбане позивачем та відповідачем в період шлюбу, воно належить їм, як подружжю на праві спільної сумісної власності. У зв`язку із цим позивач має намір поділити вищевказане майно, шляхом визнання за ним 1/2 частки земельної ділянки та 1/2 частки житлового будинку, в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності.
У визначений судом строк відповідач до суду відзив не надала.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 16.09.2025 розгляд зазначеної цивільної справи призначено за правилами загального позовного провадження, а у справі призначене підготовче судове засідання. Окрім того даною ухвалою витребувано у приватного нотаріуса Мельник Марії Василівни завірену копію договору купівлі-продажу від 19.10.2023 року № 2316 предметом якого є земельна ділянка площею 0,12 га., кадастровий номер 0522210100:01:004:1246 та засвідчену копію заяви (згоди) ОСОБА_1 від 21.08.2023 року за реєстром № 988.
19.09.2025 від приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу вінницької області Мельник М.В. надійшли запитувані документи.
14.10.2025 ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті.
Відповідач повідомлялася про день та час розгляду справи шляхом направлення ухвали суду та судової повістки за зареєстрованою адресою місця проживання. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та відмітки відділення Укрпошти від 25.09.2025 судові документи вручено особисто. Згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення та відміток відділення Укрпошти від 21.10.2025 та 16.12.2025 «адресат відсутній за вказаною адресою», у зв`язку із чим конверти із вкладенням повернуто суду, однак згідно положень пункту четвертого частин восьмої статті 128 ЦПК України судові документи для ОСОБА_2 вважаються врученими.
Будь-які докази по справі, крім поданих позивачем разом із позовною заявою та витребуваних судом у приватного нотаріуса від учасників справи на адресу суду не надходили.
Відповідно до положень частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У судове засідання позивач, відповідач та їх представники не з`явились, при цьому представник позивача у поданій до суду позовній заяві просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача у випадку його неявки в судове засідання.
У зв`язку з викладеним, суд вирішив розглянути справу за відсутності належним чином повідомлених сторін (їх представників) на підставі зібраних у справі доказів.
Відповідно до положень частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно й безпосередньо оцінивши зібрані в справі докази, встановив, що рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 15.07.2024 по справі № 136/1028/24 розірвано шлюб, який укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрований 09.11.2018 Липовецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 72 (а.с. 6-7).
Як слідує із інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 433911656 від 03.07.2025, фізична особа ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 є власником нерухомого майна, а саме: житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (земельна ділянка з кадастровим номером 0522210100:01:004:1245) загальною площею 40,4 кв. м., житлова площа - 16,2 кв.м. (реєстраційний номер 2122688405222); земельної ділянки площею – 0,1000 га, кадастровий номер – 0522210100:01:004:1245, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею – 0,1200 га, кадастровий номер – 0522210100:01:004:1246, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8-9).
Відповідно до нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Мельник М.В. договору купівлі – продажу від 19.10.2023 (зареєстровано в реєстрі № 2312) ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 набула у власність земельну ділянку площею - 0,1000 га., кадастровий номер - 0522210100:01:004:1245, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 і житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований на цій земельній ділянці під номером 130 (а.с. 11-13).
Суд звертає увагу на те, що згідно п. 3.10. цього Договору подружжям покупця - ОСОБА_1 , надано згоду на укладення цього Договору шляхом подачі відповідної заяви, справжність підпису під якою засвідчено приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Вінницької області Родькіною Г.Г., 21 серпня 2023 року, за реєстром № 988).
Відповідно до нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Мельник М.В. договору купівлі – продажу земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 19.10.2023 (зареєстровано в реєстрі № 2316) ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 набула у власність земельну ділянку площею - 0,1200 га, 0522210100:01:004:1246, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 25-26).
Суд звертає увагу на те, що згідно п. 7.6. цього Договору подружжям покупця - ОСОБА_1 , надано згоду на укладення цього Договору шляхом подачі відповідної заяви, справжність підпису під якою засвідчено приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Вінницької області Родькіною Г.Г., 21 серпня 2023 року, за реєстром № 988).
Окрім того, судом досліджено заяву ОСОБА_1 , справжність підпису під якою засвідчено приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Родькіною Г.Г., 21 серпня 2023 року, за реєстром № 988, відповідно до якої заявник дає згоду своїй дружині ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на купівлю житлового будинку з надвірними будівлями та земельних ділянок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на умовах та за ціну, визначених нею самостійно, та надано згоду на укладення та підписання нею договорів купівлі продажу відповідного нерухомого майна. У заяві додатково зазначено, що шлюб між ними був зареєстрований 09 листопада 2018 року Липовецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 27).
Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Частиною першою статті 69 Сімейного кодексу України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.
У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором або законом (стаття 70 Сімейного кодексу України, стаття 372 Цивільного кодексу України).
Відповідно до положень частин третьої та четвертої статті 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.
Отже, вказаною нормою права та нормами статті 60 Сімейного кодексу України передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя.
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. При цьому, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.
Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.
Тлумачення наведених вище норм сімейного та цивільного законодавства свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.
Окрім того у правовому висновку викладеному у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03.06.2024 у справі № 712/3590/22 (провадження № 61-14297сво23) зазначено, що «…вчинення згоди іншим з подружжя на розпорядження спільним майном є одностороннім правочином, розрахованим на його сприйняття іншими особами, а саме - подружжям, який є стороною договору, та третьою особою (інша сторона договору). Волевиявлення іншого з подружжя (співвласника) на розпорядження спільним майном, яке виражено у згоді, адресоване та сприймається як подружжям, який виступає стороною договору, так і контрагентом за таким договором.
Згода іншого з подружжя (співвласника) на розпорядження спільним майном має значення на стадії укладення договору та є необхідним юридичним фактом для укладення відповідного договору іншим з подружжя, який є стороною договору, з його контрагентом. Сторона договору (інший з подружжя) представляє у відносинах з своїм контрагентом права та інтереси того з подружжя, який надав згоду.
Сприйняття волевиявлення іншого з подружжя на розпорядження спільним майном відбувається шляхом відображення такої згоди у відповідному договорі. У такому випадку регулюючий ефект договору поширюється як на сторони договору, так і на іншого з подружжя (співвласника), який надав згоду на розпорядження спільним майном.
Згода одного з подружжя на вчинення другим з подружжя договору з розпорядження спільним майном як односторонній правочин є одним із правомірних обмежень свободи договору, оскільки визначена законодавцем необхідність одержання згоди обмежує як того з подружжя, хто укладає договір з розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, так і контрагента за договором, оскільки він має переконатися, що особа, з якою укладається договір, перебуваючи в шлюбі, має згоду на укладення такого договору.
Згода іншого з подружжя (співвласника) на розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя поширюється на як на випадки відчуження майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, так і на випадки набуття майна подружжям у право спільної сумісної власності.
Надання згоди іншим з подружжя на набуття майна подружжям (стороною договору) свідчить про набуття майна подружжям у право спільної сумісної власності, оскільки у такому випадку відбувається розпорядження коштами, які належать подружжю на праві спільної сумісної власності.
Не виключається вчинення усного договору між подружжям про набуття майна в спільну сумісну власність, зовнішнім вираженням якого є згода одного з подружжя на розпоряджаються майном (коштами) на набуття майна в спільну сумісну власність. Така згода може бути зафіксована безпосередньо у договорі про набуття майна, вчиненим іншим з подружжя.
Наявність письмової згоди одного з подружжя на укладення іншим із подружжя договору купівлі-продажу майна, зафіксованої у такому договорі, свідчить про придбання майна за спільні кошти у спільну сумісну власність, оскільки згода іншого подружжя на набуття майна підтверджує придбання такого майна за спільні кошти подружжя.
У разі, якщо інший з подружжя надав згоду на розпорядження майном (коштами) для набуття майна в спільну сумісну власність і така згода зафіксована безпосередньо у договорі купівлі-продажу майна, який вчинено іншим з подружжя, то суд не може своїм рішенням підміняти домовленість подружжя про набуття майна в спільну сумісну власність…».
Судом встановлено, що сторонами спору в період шлюбу було придбано майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та дві земельних ділянки, що підтверджено належними та допустимими доказами, не було спростовано відповідачем, при цьому реєстрація права власності лише на одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя.
Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша та друга статті 71 Сімейного кодексу України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України).
Отже спірні житловий будинок та земельні ділянки є спільним майном подружжя та підлягають поділу, при цьому частки кожного із подружжя є рівними.
Встановивши наведені обставини, враховуючи те, що спільна власність подружжя презюмується, тягар доведення належності спірного майна на праві особистої власності лежить на відповідачеві, який належними і допустимими доказами не довів протилежного, суд дійшов висновків про те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 40,4 кв. м., житлова площа - 16,2 кв.м., та земельні ділянки з кадастровим номерами 0522210100:01:004:1245, 0522210100:01:004:1246, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та кожному із подружжя належить по 1/2 їх частині, отже, суд вважає позов обґрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.
Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до Глави 8 ЦПК України.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 19, 23, 76–80, 141, 258–259, 263–265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, - задовольнити в повному обсязі.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею – 0,1000 га, кадастровий номер – 0522210100:01:004:1245, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка).
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею – 0,1200 га, кадастровий номер – 0522210100:01:004:1246, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (земельна ділянка з кадастровим номером - 0522210100:01:004:1245).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 40 коп.
Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Повний текст рішення складено та підписано 19.01.2026.

Суддя Олексій ПРИСЯЖНИЙ