єдиний унікальний номер справи 546/1093/25
номер провадження 2/546/108/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Зіненка Ю.В., за участі секретаря судового засідання Гудзенко С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У листопаді 2025 року до суду надійшла вищевказана позовна заява, вимоги якої обґрунтовані тим, що між відповідачкою та Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» 23 серпня 2024 року було укладено кредитний договір № 00-9919653 (далі – Договір) на суму 9600,00 грн. Кредитний договір підписано відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора - 90206. Відповідно до умов Договору первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачці грошові кошти на картку № НОМЕР_1 . Отже, у Кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов Кредитного договору в тому числі щодо розміру кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. 
17 лютого 2025 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «Юніт Капітал» укладений договір факторингу, відповідно до умов якого позивач отримав право вимоги до ОСОБА_1 за Договором.
У зв`язку з невиконанням умов Договору у відповідачки виникла заборгованість в сумі 19315,20 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 9600,00 грн, відсотками – 5715,00 грн та штрафними санкціями – 4000,00 грн. 
Посилаючись на вищезазначені обставини, керівниця ТОВ «Юніт Капітал» - Хлопкова М.С. просить стягнути з відповідачки заборгованість, оскільки ОСОБА_1 своє зобов`язання за договором не виконала. Також просила стягнути з відповідачки судові витрати у виді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою судді від 07 листопада 2025 року у справі відкрите спрощене позовне провадження, призначене судове засідання на 04 грудня 2025 року та зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» подати до суду докази.
За клопотанням представника відповідачки – ОСОБА_2 судове засідання було відкладене на 08 січня 2026 року.

12 грудня 2025 року від представника відповідачки до суду надійшов відзив на позов, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з наступних підстав.
Наданий позивачем розрахунок не узгоджується з матеріалами справи та умовами кредитного договору, хоча саме на стороні позивача покладений обов`язок процесуальний обов`язок доказування, а тому цей конкретний позов не може бути задоволений, оскільки він є необґрунтований, а позовні вимоги – недоведені.
Надані позивачем виписка та розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлені робітниками банку, є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідачів. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту.
Також позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними.
Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались.
Крім того, у відзиві зазначено, що в позовній заяві зазначається, що позивач нараховує відсотки за користування кредитом. Але роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування. До такого висновку дійшов і Верховний Суд України у постанові від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).
Тому представник відповідачки вважає, що при укладенні договору з ОСОБА_3 позивач не дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону «Про споживче кредитування» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону – споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Аналогічні висновки викладені й у постанові Великої Палати Верховного суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
Також представник відповідачки зазначив, що вимоги позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн є надмірними, оскільки заявлена сума не відповідає складності та об`єму виконаних робіт.

16 грудня 2025 року від сторони позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що між первісним кредитором та ОСОБА_1 23 серпня 2024 року був укладений кредитний договір № 00-9919653. Вказаний договір відповідачка підписала одноразовим ідентифікатором – 90206, який був відправлений їй на номер мобільного телефону – НОМЕР_2 .
Щодо переказу грошових коштів у відповіді на відзив зазначили, що 23 серпня 2024 року ТОВ «МАКС КРЕДИТ» ініціювало через компанію ПРОФІТГІД переказ грошових коштів в сумі 8000,00 грн на платіжну картку №  НОМЕР_1 . Також сторона позивача подала до суду клопотання про витребування у АТ КБ «Приватбанк» доказів щодо зарахування 23 серпня 2024 року ОСОБА_1 на платіжну картку № НОМЕР_1 грошових коштів у сумі 8000,00 грн.
Також у відповіді на відзив зазначено, що умовами Договору була узгоджена процента ставка за користування кредитними коштами у розмірі 0,94% від суми кредиту за кожен день користування кредитними коштами.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу керівниця ТОВ «Юніт Капітал» - Хлопкова М.С., пославшись на позицію Верховного Суду в постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19, зазначила, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

У судове засідання 08 січня 2026 року учасники справи не з`явилися.
У позовній заяві директор ТОВ «ФК «ЕЙС» просив розглядати справу проводити за їх відсутності, позовні вимоги підтримує та проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 2-9). 
Відповідачка та її представник про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі (а.с. 87).
У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, ураховуючи положення частини другої статті 247 ЦПК України.
Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, та давши їм належну оцінку, доходить наступних висновків. 

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 23 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 00-9919653 (далі – Договір) (а.с. 29-33). Вказаний договір було підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора – 90206.
Відповідно до пункту 1.1. Договору кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених Договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту складає 8000,00 грн (пункт 1.2. Договору).
Згідно з пунктом 1.3. Договору строк дії кредитної лінії – 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту в останній день строку кредитування 18 серпня 2025 року.
Відповідно до пункту 1.5. Договору тип процентної ставки – фіксована. 
Стандартна процентна ставка складає 0,94% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується в межах строку дії кредитної лінії (підпункт 1.5.1. Договору).
Відповідно до підпункту 1.7.1. Договору денна процентна ставка за цим Договором при застосуванні стандартної процентної ставки та комісії дорівнює 1,00%. 
Згідно з пунктом 2.1. Договору для отримання Кредиту, Позичальник має зареєструватися на Сайті компанії та мати доступ до Особистого кабінету. При здійсненні реєстрації, Позичальник має пройти процедури ідентифікації/верифікації, керуючись підказками Сайту. Ідентифікація/верифікація здійснюється у спосіб передбачений Постановою НБУ №107 від 28.07.2020р. «Про затвердження Положення про здійснення установами фінансового моніторингу» та залежно від технічних особливостей, результатів належної перевірки, умов фінансової послуги використовується один (або декілька) із зазначених способів ідентифікації та верифікації позичальника: - отримання через Систему BankID НБУ ідентифікаційних даних.
Відповідно до пункту 2.8. Договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у дату надання/видачі кредиту: 23 серпня 2024 року. Сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 8000,00 грн на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_3 .
Крім того, за допомогою одноразового ідентифікатора – 90206відповідачка підписала паспорт споживчого кредиту, яким також визначені умови кредитування, та графік платежів (а.с. 22-23, 34).
Згідно з довідкою про ідентифікацію ТОВ «Макс Кредит» клієнтка ОСОБА_1 23 серпня 2024 року о 12 год 17 хв 25 с підписала договір № 00-9919653 від 23 серпня 2024 року за допомогою одноразового ідентифікатора - 90206, який було відправлено на номер +380956514079 (а.с. 21).
До позову було додано Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» (а.с. 24-28), які не містять підпису відповідачки.
Згідно з листом ТОВ «ПРОФІТГІД» та додатку до нього 24 серпня 2024 року о 12 год 17 хв на карту № НОМЕР_3 були перераховані кошти в сумі 8000,00 грн (а.с. 17-18, 19). Також ТОВ «МАКС КРЕДИТ» надало інформацію щодо перерахування коштів через систему ТОВ «ПРОФІТГІД», згідно з якою 24 серпня 2024 року о 12 год 17 хв ОСОБА_1 на карту № НОМЕР_3 були перераховані кошти в сумі 8000,00 грн (а.с. 17-18).
Відповідно до листа АТ «КБ «Приватбанк» від 07 листопада 2025 року № 20.1.0.0.0/7-251209/90821-БТ на ім`я ОСОБА_1 в банку емітована картка № НОМЕР_4 . Фінансовий номер телефону, на який відправлялася інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № НОМЕР_4 за період з 23 серпня 2024 року по 28 серпня 2024 року - НОМЕР_5 (а.с. 105). Також до позову була додана виписка по рахунку ОСОБА_1 , згідно з якою 23 серпня 2024 року на картку № НОМЕР_4 були зараховані кошти в сумі 8000,00 грн (звор. а.с. 106).
Згідно з детальним розрахунком заборгованості, складеного ТОВ «МАКС КРЕДИТ», та випискою з особового рахунку за кредитним договором № 00-9919653 від 23 серпня 2024 року, у ОСОБА_1 виникла заборгованість за тілом кредиту – 8000,00 грн, відсотками – 5715,20 грн та штрафними санкціями – 4000,00 грн (а.с. 45, 46).

17 лютого 2025 року між ТОВ «Юніт Капітал» та ТОВ «МАКС КРЕДИТ» укладено договір факторингу № 17022025 – МК/Юніт Капітал (далі - Договір факторингу). Відповідно до умов Договору факторингу ТОВ «МАКС КРЕДИТ» передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Юніт Капітал» приймає належні ТОВ «МАКС КРЕДИТ» права вимоги боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 51-53).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло прав вимоги за кредитним договором № 00-9919653 від 23 серпня 2024 року (а.с. 49-50).

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд 

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (стаття 1077 ЦК України). 
Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Отже, неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту. 
Даний висновок суду базується на висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 01 лютого 2018 року у справі № 569/8962/16-ц.

У порушення умов кредитного договору, а також ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. 
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно з частиною першою статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (частини перша та друга статті 1046 ЦК України).
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику.
Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з частинами першою та другою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до статтей 526, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до вимог частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно зі статтями 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.
Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.
Факт укладення такого договору належним чином підтверджено доказами, наявними у матеріалах справи.
Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису) договір між відповідачкою та первісним кредитором не було б укладено.
Підписання договору відповідачкою підтверджується змістом договору та заявки кредитного договору, які містять усю необхідну для ідентифікації особи інформацію, а саме: прізвище, ім`я, по батькові відповідачки, адресу місця проживання. 
Доказів підписання договору від імені відповідачки іншими (третіми) особами, у тому числі через вчинення шахрайських дій, відповідачем суду не надано, доказів звернення з даного факту до правоохоронних органів також не надано.
Отже, суд уважає, що позивачем доведено належними та достатніми доказами факт укладення договору саме відповідачкою.

Щодо твердження представника відповідачки про відсутність належних та достатніх доказів перерахування коштів первісним кредитором відповідачу суд зазначає наступне.
Згідно з статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мінюсту від 12.04.12 № 578/5, згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання господарських операції і стали підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку та податкових документах віднесені: касові, банківські документи, повідомлення банків, виписки банків, корінці квитанцій і касових чекових книжок та ін. 
Суд звертає увагу, що за клопотанням сторони позивача було надано виписку по банківському рахунку ОСОБА_1 . Вказана виписка містить інформацію, що 23 серпня 2024 року на картку № НОМЕР_4 були зараховані кошти в сумі 8000,00 грн, що узгоджується з умовами Договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачкою.
При цьому суд звертає увагу, що стороною відповідачки не було подано доказів на спростування даної обставини та не було заявлено клопотань про витребування відповідних доказів. 
Отже, суд вважає доведеним позивачем та не спростованим відповідачем факт видачі кредитором відповідачці кредиту у сумі 8000,00 грн та перерахування їй коштів.
З урахуванням зазначеного суд доходить висновку, що відповідачка умови кредитного договору порушила та у строк, установлений його умовами, кредитні кошти не повернула. З цих підстав позовні вимоги позивача щодо стягнення основної суми заборгованості за кредитним договором підлягають до часткового задоволення, а саме на суму 8000,00 грн. Доказів надання ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 9600,00 грн, про що зазначено у позовній заяві, не надано суду.

Також сторонами були узгодженні істотні умови договору, зокрема процентна ставка.
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику.
Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Проценти нараховувалися після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» за ставкою 1,00% у день та в межах строку кредитування.
Умовами Договору, який відповідачка підписала та відповідно погодилася з його умовами, була визначена денна процентна ставка – 0,94% та 1,00% за кожен день користування кредитними коштами, що свідчить про правомірність нарахування процентів в сумі 5715,20 грн.
Ураховуючи вищезазначене, доводи сторони відповідачки є неспроможними, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом також підлягають до задоволення.

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідачки щодо відсутності детальної інформації щодо розміру заборгованості за Договором, оскільки дані аргументи спростовуються доданими до позову розрахунком про стан заборгованості за Договором, який містить інформацію, зокрема про щоденні нарахування процентів за користування кредитними коштами.

Щодо нарахування штрафних санкцій суд зазначає наступне.
Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Водночас пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан та до дати розгляду даної справи його не скасовано.
Ураховуючи, що нарахування штрафних санкції (штрафу, пені) здійснювалося у період дії воєнного стану в Україні суд не вбачає законних підстав для її стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал».

Таким чином, ураховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в сумі 13715,20 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 8000,00 грн та відсотками – 5715,20 грн.

Щодо судових витрат
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З платіжної інструкції № 30044 від 31 жовтня 2025 року встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 2422,00 грн (а.с. 1). Вказані кошти зараховані до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 68).
Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково, а саме на суму 13715,20 грн, що становить 71,01%, від визначеної позивачем ціни позову – 19315,20 грн (9600,00 грн + 5715,20 грн + 4000,00 грн), то з відповідачки підлягають до стягнення судові витрати у виді судового збору в розмірі 1720,15 грн на користь позивача.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, які понесла сторона позивача слід зазначити наступне.
Відповідно до частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем було подано копії: акта прийому-передачі наданих послуг від 10 вересня 2025 року (а.с. 41); додаткової угоди № 25770867687 до договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10 вересня 2025 року (а.с. 42); договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10 вересня 2025 року (далі – Договір 1) (а.с. 43-44); протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10 вересня 2025 року (звор. а.с. 44).
Відповідно до Договору 1, укладеного між ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (клієнт) та Адвокатським бюро «Соломко та партнери», клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.
Згідно з пунктом 3.1. Договору 1 отримання винагороди адвокатським бюро за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару. Гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в Протоколі погодження вартості послуг до договору (пункт 3.3. Договору 1).
Після належного виконання доручення адвокатське бюро надає клієнту акт прийому-передачі наданих послуг (пункт 3.4. Договору). Сума гонорару, якщо вона буде стягнута на користь клієнта сплачується на користь адвоката не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем фактичного отримання коштів на рахунок клієнта (пункт 3.6. Договору).
Згідно з копією додаткової угоди № 25770867687 до договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10 вересня 2025 року адвокатське бюро прийняло на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу, зокрема по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00-9919653 від 23 серпня 2024 року (а.с. 42).
Відповідно до акта прийому-передачі наданих послуг від 01 жовтня 2025 року Адвокатське бюро «Соломко та партнери» надало ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» наступні юридичні послуги по стягненню заборгованості за кредитним договором № 00-9919653 від 23 серпня 2024 року: складання позовної заяви про стягнення заборгованості – 5000,00 грн; вивчення матеріалів справи – 1000,00 грн, підготовка адвокатського запиту – 500,00 грн та підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації – 500,00 грн, всього – 7000,00 грн (а.с. 41).
Частиною четвертою статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Тобто, документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення.
Положеннями частини першої та другої статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог на суму 13715,20 грн, що становить 71,01% від ціни позову, то з відповідачки підлягають до стягнення витрати на правову допомогу в розмірі 4 970,70 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 83, 128, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 00-9919653 від 23 серпня 2024 року в сумі 13715 (тринадцять тисяч сімсот п`ятнадцять) гривень 20 копійок, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 8000 гривень 00 копійок та заборгованість за відсотками – 5715 гривень 20 копійок.
В частині позовних вимог щодо стягнення неустойки (штрафних санкцій) відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» судові витрати по справі, які складаються із судового збору у розмірі 1720 (одна тисяча сімсот двадцять) гривень 15 копійок та витрат на професійну правничу допомогу – 4970 (чотири тисячі дев`ятсот сімдесят) гривень 70 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ», юридична адреса: б-р Лесі Українки, 34, м. Київ, 01133, код ЄДРПОУ – 43541163.
Відповідачка –  ОСОБА_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_6 .
Представник відповідачки – ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_7 .

Суддя Ю.В. Зіненко