Справа № 420/36153/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Радчука А.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОДІЛЛЯ КАРГО ТРАНС» (вул. Геллера Юхима, буд. 67-Е, м. Одеса, 65049, код ЄДРПОУ 45762468) до Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті (пл. Бориса Дерев`янка, 1, м. Одеса, 65008, код ЄДРПОУ 39816845) про скасування постанови, -
В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОДІЛЛЯ КАРГО ТРАНС» до Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, у якій позивач просить суд: скасувати постанову №ОПШ053230 від 14.10.2025 року, винесену Управлінням державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що під час рейдової перевірки 09.09.2025 о 10 год. 30 хв. старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті був перевірений транспортний засіб марки "VOLVO", моделі "FH-12", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . За результатами проведеної перевірки 09.09.2025 складено акт №042856 проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, за змістом якого виявлено порушення ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", вказано, що під час перевезення вантажу у перевізника відсутній протокол перевірки технічного стану на ТЗ "VOLVO", моделі "FH-12", д.н.з. НОМЕР_1 , поліс ОСЦПВ на напівпричіп SDC д.н.з. НОМЕР_2 . За наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою Управління державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, в.о. заступника начальника Гіруштіним В.Ю., було винесено постанову № ОПШ053230 про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17 000 грн. до ТОВ «Поділля Карго Транс» на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Позивач вважає зазначену постанову протиправною, такою, що винесена без належних правових підстав, із перевищенням компетенції органу та порушенням норм матеріального права, мотивувавши свої доводи наступним.
Щодо відсутності протоколу перевірки технічного стану на ТЗ "VOLVO", моделі "FH12", позивач вказує, що зазначене не відповідає дійсності, так як на момент перевірки та складання акту Протокол перевірки технічного стану транспортного засобу №00998-00114-25 від 05.02.2025 року, виданий ТОВ «Текстон», був чинним (до 05.02.2026 року), що повністю спростовує висновки інспектора про його відсутність.
Щодо відсутності поліса ОСЦПВ на напівпричіп SDC д.н.з. НОМЕР_2 . На переконання позивача, контроль наявності поліса ОСЦПВ не належить до повноважень Державної служби України з безпеки на транспорті, оскільки такі повноваження надані Національній поліції відповідно до Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”. За відсутність полісу ОСЦПВ передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 126 КпАП України, а не ст. 60 Закону України “Про автомобільний транспорт”. Також звернуто увагу, що відповідно до положень Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”, особою, відповідальною за укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо забезпеченого транспортного засобу, є особа, за якою такий транспортний засіб зареєстрований. В даному випадку напівпричіп SDC д.н.з. НОМЕР_2 належить (зареєстрований) ОСОБА_2 , відповідно до свідоцтва НОМЕР_3 , а ТОВ «Поділля Карго Транс» виступає лише користувачем (орендарем) згідно з договором оренди.
За таких обставин, стверджуючи, що водієм перевізника було пред`явлено інспектору всі необхідні документи для перевірки, позивач вважає, що у відповідача не було законних підстав притягувати позивача до відповідальності за ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а тому постанова від 14.10. 2025 №ОПШ053230 є протиправною та підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 28.10.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
30.10.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від Державної служби України з безпеки на транспорті
Відповідно до відзиву, відповідач щодо задоволення позову заперечує, з позовними вимогами не погоджується, з огляду на наступне.
Відповідач зазначив, що перелік документів, визначений статтею 48 Закону № 2344-ІІІ, не є вичерпним. Положеннями статті 48 Закону № 2344-ІІІ передбачено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, передбачених законодавством, а наявність протоколу про перевірку технічного стану транспортного засобу та поліса ОСЦПВ передбачено Законом України «Про дорожній рух» та Порядком № 137 та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 
У відзиві зауважено, що під час рейдової перевірки такі документи посадовій особі Укртрансбезпеки надано не було, а надання протоколу перевірки технічного стану лише під час розгляду справи не спростовує виявлене порушення, оскільки такі документи мають надавались водієм саме в момент проведення перевірки. 
Щодо доводів позовної заяви про те, що контроль наявності поліса ОСЦПВ належить до повноважень Національної поліції, а також те, що за його відсутність передбачена адміністративна відповідальність, відповідач, здійснивши аналіз відповідних норм законодавства, дійшов висновку, що водій (керував транспортним засобом) міг бути притягнутий до адміністративної відповідальності на підставі КУпАП, а перевізник (не керував транспортним засобом) – до фінансової відповідальності на підставі приписів Закону (різні суб`єкти відповідальності). Відповідач вказує, що суттєва відмінність у розмірах штрафу для водія і перевізника є розумною, оскільки перевізник мав обов`язок укласти договір страхування, а водій – відмовитись від керування транспортом, якщо відсутній страховий поліс.
Враховуючи наведене, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
03.11.2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначив, що відзив не містить належних та допустимих доказів правомірності винесеної постанови. У відповіді наголошено, що відповідно до Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567, рейдові перевірки спрямовані на дотримання законодавства про автотранспорт (ліцензійні, перевізні, технічні та інші «транспортні» вимоги), але не страхові зобов`язання власника ТЗ. Згадування «відсутності поліса ОСЦПВ» у акті перевірки №042856 від 09.09.2025 року саме по собі виходить за межі предмета контролю Державної служби України з безпеки на транспорті, а застосування абз. 3 ч. 1 ст. 60 на цій підставі - перевищення компетенції. Крім того, представник позивача зазначив, що чинний Протокол перевірки технічного стану транспортного засобу №00998-00114-25 від 05.02.2025 року, виданий ТОВ «Текстон» на тягач "VOLVO", моделі "FH-12", д.н.з. НОМЕР_1 , було надано перевізником інспектору, що спростовує висновок акту про його «відсутність».
Заперечення на відповідь на відзив, інші заяви та клопотання станом на момент вирішення справи по суті до суду не надходили.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.
Позивач – товариство з обмеженою відповідальністю «ПОДІЛЛЯ КАРГО ТРАНС» (ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 45762468) зареєстроване як юридична особа з 13.03.2025 року. Відомості про юридичну особу внесені в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Основний вид діяльності за КВЕД: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.
09.09.2025 року о 10 год. 30 хв. посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби з безпеки на транспорті на автодорозі М-28 26 км+720 м на підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) від 04.09.2025 року №ЕНР000037 проведено перевірку транспортного засобу марки VOLVO SDC державний номер НОМЕР_4 ; водій ОСОБА_1 ; документ, що посвідчую особу водія: посвідчення водія НОМЕР_5 ТСЦ 5146 від 25.01.2023, на предмет додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, за результатом чого складено Акт перевірки №042856 від 09.09.2025 року.
В акті зафіксовано, що власником транспортного засобу є ОСОБА_2 , автомобільний перевізник – ТОВ «ПОДІЛЛЯ КАРГО ТРАНС», код ЄДРПОУ 45762468.
Під час перевірки виявлено порушення: ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт». Перевезення вантажів згідно ТТН №5 від 09.09.2025 року, відсутні: протокол перевірки технічного стану VOLVO н.з. НОМЕР_1 ; поліс ОСЦПВ на SDC н.з. НОМЕР_2 . У тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», абз 3 ч.1 – перевезення вантажів за відсутності на момент перевірки документів, визначених ст. 48 цього Закону.
У графі «пояснення водія про причини порушень» зазначено: копію отримав.
Акт перевірки №042856 від 09.09.2025 року підписаний посадовою особою, що проводила перевірку, та водієм транспортного засобу.
Розгляд справи про порушення статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» виявленого під час проведення рейдової перевірки було призначено на 14.10.2025 року о 09.00, про що відділом державного нагляду (контролю) в Одеській області було повідомлено ТОВ «ПОДІЛЛЯ КАРГО ТРАНС» листом від 19.09.205 року. 
Відповідно до копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, наявного в матеріалах справи, позивач отримав копію зазначеного вище листа 30.09.2025 року.
Позивач не заперечує отримання Запрошення на розгляд справи.
Постановою Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 14.10.2025 року №ОПШ053230 за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на підставі Акту перевірки №042856 від 09.09.2025 року, притягнуто ТОВ «ПОДІЛЛЯ КАРГО ТРАНС» до відповідальності за порушення абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та застосовано до нього адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000, 00 грн.
Не погоджуючись із постановою від 14.10.2025 року №ОПШ053230 про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спірні правовідносини, надаючи юридичну кваліфікацію встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 5 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі – Закон № 2344-III, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з ч.ч. 12-19 ст. 6 цього Закону, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, здійснює у пунктах пропуску через державний кордон України у мультимодальних терміналах, де відбувається розвантаження транспортного засобу для подальшого слідування власним ходом під час виконання міжнародних мультимодальних перевезень залізничним транспортом, документальний контроль за дотриманням автомобільними перевізниками законодавства України щодо міжнародних автомобільних перевезень.
Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Планові перевірки проводяться не частіше одного разу на рік. Орган державного контролю не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку проведення планової перевірки письмово повідомляє про це автомобільного перевізника, якого буде перевіряти.
Позапланові перевірки проводяться лише на підставі заяви (повідомлення в письмовій формі) про порушення автомобільним перевізником вимог законодавства про автомобільний транспорт уповноваженими особами органів, яким надано право здійснення державного контролю, з метою перевірки наведених фактів та виконання припису про порушення зазначеного законодавства.
Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.
Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право:
використовувати спеціалізовані автомобілі;
використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку;
супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України;
здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів;
використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю;
використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі;
у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства;
здійснювати опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.
Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 року Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Згідно з п.8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.
Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 (далі - Порядок №1567), визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Згідно з п. 3 Порядку №1567 рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.
Відповідно до п.п. 4, 7 Порядку №1567 рейдова перевірка проводиться на підставі направлення на рейдову перевірку (у паперовій або електронній формі (за наявності технічної можливості) із зазначенням посадових осіб за формою згідно з додатком 1 (далі - направлення), що складається та підписується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу. Рейдова перевірка проводиться у строк, зазначений у направленні, що не перевищує сім календарних днів.
За приписами п.п. 13-22 Порядку №1567 у разі виявлення в ході рейдової перевірки транспортного засобу порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою, яка провела перевірку, складається акт проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за формою згідно з додатком 2 (далі - акт проведення перевірки).
За наявності в діях автомобільного перевізника ознак адміністративного правопорушення притягнення правопорушника до відповідальності здійснюється в порядку, встановленому Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Копія акта проведення перевірки, акта про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів, акта про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів видається водію транспортного засобу (за винятком відмови від їх отримання), про що посадова особа робить в актах відповідні записи, а у разі відмови водія транспортного засобу від отримання, копія акта проведення перевірки надсилається автомобільному перевізнику або уповноваженій ним особі.
Матеріали, складені за результатами рейдової перевірки, формуються у справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт (далі - справа про порушення) та розглядаються керівником або заступником керівника територіального органу Укртрансбезпеки в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою автомобільного перевізника або його уповноваженої особи) протягом двох місяців з дня його виявлення.
Справа про порушення розглядається у присутності автомобільного перевізника або уповноваженої ним особи.
Про час і місце розгляду справи про порушення автомобільному перевізнику або його уповноваженій особі повідомляється не пізніше ніж за сім календарних днів до дня розгляду особисто під підпис чи шляхом надсилання повідомлення засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) або на адресу електронної пошти (за наявності) з урахуванням вимог Закону України “Про адміністративну процедуру”.
У разі неявки автомобільного перевізника або його уповноваженої особи справа про порушення розглядається без їх участі.
За результатами розгляду справи про порушення керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник:
за наявності порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за які передбачена частиною першою статті 60 Закону України “Про автомобільний транспорт”, виносить постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за формою згідно з додатком 5;
за наявності порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт (відповідальність за які не передбачена частиною першою статті 60 Закону України “Про автомобільний транспорт”) виносить припис щодо усунення порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт (далі - припис) за формою згідно з додатком 6;
за відсутності належного підтвердження порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт виносить постанову про закриття справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за формою згідно з додатком 7.
Постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу, постанова про закриття справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт та припис виносяться у паперовій або електронній формі (за наявності технічної можливості). Постанова чи припис, складені в електронній формі, роздруковуються, зокрема у вигляді стрічки, за допомогою спеціальних технічних пристроїв із зазначенням відомостей, передбачених формами постанови та припису.
Копія постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, постанови про закриття справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт не пізніше ніж протягом трьох робочих днів після її винесення вручається автомобільному перевізнику або уповноваженій ним особі під підпис або надсилається засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) чи на адресу електронної пошти (за наявності).
Постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу, постанова про закриття справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт набирає чинності з дня доведення її копії до автомобільного перевізника або уповноваженої ним особи.
Копія постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, постанови про закриття справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт вважається доведеною до автомобільного перевізника або уповноваженої ним особи з дня її вручення або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, а у разі надсилання на адресу електронної пошти - на п`ятий календарний день з дня її надсилання.
З аналізу наявних в матеріалах справи документів встановлено, що рейдова перевірка транспортного засобу марки VOLVO SDC державний номер НОМЕР_4 , яка відбулась 09.09.2025 о 09.30 год., а також розгляд справи про порушення, були проведені посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби з безпеки на транспорті у відповідності до вимог Порядку №1567. Доводи щодо порушення процедури проведення перевірки та/або розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень вантажів у позовній заяві відсутні.
Згідно з обставинами даної справи, за результатами розгляду справи про порушення заступник керівника управління державного нагляду (контролю) в Одеській області виніс постанову про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу №ОПШ053230 від 14.10.2025 року.
Відповідно до вказаної постанови ТОВ «ПОДІЛЛЯ КАРГО ТРАНС» допущено порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме перевезення вантажів за відсутності на момент перевірки документів: протоколу перевірки технічного стану VOLVO н.з. НОМЕР_1 ; полісу ОСЦПВ на SDC н.з. НОМЕР_2 .
Відповідно до ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Тобто, відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів застосовується саме до автомобільних перевізників.
Стаття 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначає документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.
Відповідно до ст. 48 Закону, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
При оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити:
дата і місце складання;
вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);
автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення;
вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);
транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто;
пункти завантаження і розвантаження.
Аналіз положень статті 48 Закону «Про автомобільний транспорт» дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішнього перевезення вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, зокрема, зазначено про необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.
Щодо встановлення відповідачем здійснення перевезення вантажів за відсутності протоколу перевірки технічного стану.
Згідно зі ст.22 Закону України "Про автомобільний транспорт" технічне обслуговування і ремонт транспортних засобів та їх складових виконують з метою підтримання їх у належному стані та забезпечення встановлених виробником технічних характеристик під час використання, зберігання або утримання протягом періоду експлуатації.
Виконавцями технічного обслуговування і ремонту транспортних засобів є суб`єкти господарювання, які відповідають таким вимогам: мають власні або орендовані засоби технічного обслуговування і ремонту, що відповідають установленим законодавством вимогам; роботи з технічного обслуговування і ремонту здійснює персонал необхідного рівня професійної кваліфікації відповідно до видів цих робіт; мають виробничі споруди, засоби технічного обслуговування і ремонту, що відповідають встановленим законодавством вимогам.
Вимоги до виконавця технічного обслуговування і ремонту транспортних засобів та надаваних ним послуг (виконуваних робіт) встановлюються технічним регламентом з підтвердження відповідності, затвердженим у встановленому законодавством порядку.
Технічне регулювання у сфері технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.
Технологічні норми проектування виробничих споруд і підприємств автомобільного транспорту затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.
Положення про технічне обслуговування і ремонт транспортних засобів та правила надання послуг з їх технічного обслуговування і ремонту затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.
Правила експлуатації колісних транспортних засобів, їх складових частин (пневматичних шин, акумуляторних батарей, систем живлення двигунів газовим паливом, установлених під час технічної експлуатації, тощо) затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.
Відповідно до ст.23 Закону України "Про автомобільний транспорт" контроль технічного стану транспортних засобів включає: обов`язковий технічний контроль транспортних засобів; перевірку технічного стану транспортних засобів автомобільними перевізниками. Перевірку технічного стану транспортних засобів під час обов`язкового технічного контролю транспортних засобів здійснюють суб`єкти господарювання, визначені відповідно до Закону України "Про дорожній рух" в порядку, який встановлює Кабінет Міністрів України. У період між обов`язковими технічними контролями відповідність технічного стану транспортних засобів вимогам законодавства забезпечує перевізник.
Отже, порядок проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України. Перевірка технічного стану транспортних засобів автомобільними перевізниками здійснюється в порядку, який визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.
Згідно зі ст.35 Закону України "Про дорожній рух" транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.
Обов`язковому технічному контролю не підлягають:
1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;
2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепи до них - із строком експлуатації до двох років;
3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".
Обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.
Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.
Обов`язковий технічний контроль транспортних засобів, призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування та зареєстрованих територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, здійснюють суб`єкти проведення обов`язкового технічного контролю, які мають на правах власності або користування обладнання, що дає змогу перевіряти технічний стан транспортних засобів на відповідність вимогам безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища.
Перелік обладнання, необхідного для одержання права на здійснення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів, а також документів, що подаються суб`єктами проведення обов`язкового технічного контролю для одержання такого права, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить:
- для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;
- для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку;
- для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.
На кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.
Відповідно до пункту 1 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 137 від 30 січня 2012 року, порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів (далі - Порядок) визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів:
1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;
2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.
Згідно з абзацом 3 пункту 3 Порядку, періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку.
Згідно із пунктом 18 Порядку, перевірка конструкцій і технічного стану транспортних засобів проводиться згідно з Вимогами до перевірки. У разі позитивного результату після проведення обов`язкового технічного контролю транспортного засобу замовникові видається протокол перевірки технічного стану. У разі негативного результату або невідповідності даних у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу даним ідентифікації транспортного засобу складається акт невідповідності технічного стану транспортного засобу за формою згідно з додатком 4. Обсяги перевірки технічного стану транспортного засобу, коди оцінки невідповідності його технічного стану наведено в додатку 5.
З огляду на системний аналізу вищевказаних норм, в контексті ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" протокол перевірки технічного стану відноситься до критерію "інші документи, передбачені законодавством", а саме: Порядком № 137, тому повинен бути пред`явлений особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху.
У позовній заяві та відповіді на відзив представник позивача стверджує, що Протокол перевірки технічного стану транспортного засобу №00998-00114-25 від 05.02.2025 року, виданий ТОВ «Текстон», чинний до 05.02.2026 року, було надано інспектору перевізником.
Судом встановлено, що Протокол перевірки технічного стану транспортного засобу №00998-00114-25 від 05.02.2025 року, поданий до суду представником позивача разом із позовною заявою, дійсний до 05.02.2026 року. Тобто, вказаний Протокол був дійсний станом на момент проведення рейдової перевірки 09.09.2025 року.
Між тим, в матеріалах справи відсутні докази пред`явлення водієм зазначеного документа посадовим особам контролюючого органу під час проведення перевірки.
Разом з цим, згідно з Актом перевірки №042856 від 09.09.2025 року протокол перевірки технічного стану VOLVO н.з. НОМЕР_1 був відсутній на момент її проведення. При цьому, за наявності підпису водія про отримання копії Акту, заперечення щодо неправильних записів щодо ненадання такого документа водієм у поясненнях не наведено.
Суд зазначає, що наведені позивачем твердження про те, що «Протокол перевірки технічного стану транспортного засобу було надано інспектору перевізником» та що «на момент перевірки та складання акту Протокол перевірки технічного стану транспортного засобу був чинним», самі по собі не містять належних і допустимих доводів щодо фактичного надання вказаного документа саме під час проведення перевірки. 
При цьому чинність Протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу не спростовує встановленого факту його відсутності під час перевірки та ненадання контролюючому органу. За таких обставин сама лише наявність зазначеного Протоколу, за умови його відсутності при проведенні перевірки, не виключає відповідальності за здійснення перевезень за відсутності передбачених законодавством документів.
Наданий до суду Протокол перевірки технічного стану транспортного засобу №00998-00114-25 від 05.02.2025 року не спростовує факт відсутності встановленого порушення, оскільки обов`язок пред`являти такі документи чітко встановлений статтею 49 Закону № 2344-ІІІ.
Щодо встановлення відповідачем здійснення перевезення вантажів за відсутності полісу ОСЦПВ.
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України “Про страхування”, Законом України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. 
Закон України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення здійснення виплати за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб під час використання наземних транспортних засобів в Україні.
Відповідно до статті 6 цього закону укладаються договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності таких видів:
1) договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що діє виключно на території України (далі - внутрішній договір страхування);
2) договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що діє на території держав - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", зазначених і не викреслених у страховому сертифікаті "Зелена картка" (далі - міжнародний договір страхування). 
Внутрішні договори страхування діють виключно на території України. 
Пунктом 3 статті 4 Закону України «Про страхування» передбачено, що до класів страхування іншого, ніж страхування життя, належать, зокрема, клас 3 - страхування наземних транспортних засобів (крім залізничного рухомого складу).
Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 затверджено Правила дорожнього руху.
Згідно п. 2.1. Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: ґ) чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат “Зелена картка” (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування “Зелена картка”.
З аналізу наведених норм судом встановлено, що керування транспортним засобом без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності в Україні забороняється. Отже, вказаний документ належить до категорії «інші документи, передбачені законодавством», визначеної ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Обов`язковість наявності полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності передбаченими чинними нормативно-правовими актами.
Позивачем на спростування висновків акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 042856 від 09.09.2025, не подано ані до суду разом з позовною заявою, ані до відповідача під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що підтверджує доводи відповідача про відсутність такого у позивача.
Доводи позивача про те, що контроль наявності поліса ОСЦПВ не належить до повноважень Державної служби України з безпеки на транспорті, суд відхиляє, оскільки статтею 9 прямо передбачено, що перевірка наявності чинних договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється:
1) відповідними підрозділами Національної поліції України під час здійснення регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (у тому числі з використанням працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів та в режимі фотозйомки, відеозапису), а також під час оформлення документів щодо порушення Правил дорожнього руху та оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди;
2) органами Державної прикордонної служби України в місцях здійснення ними прикордонного контролю незалежно від належності та місця реєстрації транспортного засобу;
3) посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, під час здійснення заходів державного нагляду (контролю).
Оскільки, як вже було встановлено, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті, до її повноважень входить, у тому числі, контроль за наявністю чинних договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Щодо встановлення КУпАП адміністративної відповідальності за непред`явлення страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.
Суд зазначає, що наявність у різних нормативно-правових актах положень, якими передбачено відповідальність за одні й ті самі порушення у сфері автомобільних перевезень, не свідчить про наявність правової колізії чи протиправність такого нормативного регулювання. КУпАП та Закон України «Про автомобільний транспорт» є самостійними актами законодавства, які регулюють різні за правовою природою види відповідальності та встановлюють окремі механізми реагування держави на порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту.
Зокрема, положення КУпАП спрямовані на врегулювання питань адміністративної відповідальності, тоді як стаття 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачає застосування до автомобільних перевізників фінансово-господарських санкцій як спеціального заходу впливу у сфері господарської діяльності. Отже, законодавець, реалізуючи дискреційні повноваження, вправі встановлювати відповідальність за одні й ті самі порушення у різних нормативно-правових актах, за умови дотримання правової природи та цільового призначення відповідних санкцій.
За таких обставин факт передбачення відповідальності за відповідне порушення одночасно нормами КУпАП та статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» сам по собі не може бути підставою для визнання застосованої до позивача санкції протиправною.
Аналізуючи вищенаведені норми законодавства у сукупності з наявними в матеріалах справи доказами, суд констатує, що позивачем не спростовані встановлені Актом перевірки №042856 від 09.09.2025 року порушення позивачем вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Отже, враховуючи наведені та встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що працівниками Державної служби з безпеки на транспорті правомірно, в межах наявних повноважень та на підставі законів застосовано до позивача адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 грн за здійснення перевезень без належних та встановлених законом документів.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
На підставі викладеного, оцінивши докази, які є у справі, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова Управління державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті №ОПШ053230 від 14.10.2025 року про застосування адміністративно-господарського штрафу до ТОВ «ПОДІЛЛЯ КАРГО ТРАНС» прийнята відповідачем обґрунтовано, а отже позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених вимог не спростовують.
При цьому, згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява №4909/04, відповідно до п. 58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі"Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torijav.Spain) від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74-77, 90, 132, 134, 139, 243-246, 250, 255, 262, 295, 297 КАС України,
ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОДІЛЛЯ КАРГО ТРАНС» (вул. Геллера Юхима, буд. 67-Е, м. Одеса, 65049, код ЄДРПОУ 45762468) до Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті (пл. Бориса Дерев`янка, 1, м. Одеса, 65008, код ЄДРПОУ 39816845) про скасування постанови - відмовити.
Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.
Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук

.