МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 лютого 2026 р.  	№ 400/8570/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу 
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	

до відповідача	Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , 	

про	визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,	

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про: 
-визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 19.08.2024 року по 11.03.2025 року.
- зобов`язання Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 належного грошового забезпечення за період з 19.08.2024 року по 11.03.2025 року. 
Позивач обґрунтовує позов тим, що відповідач протиправно не виплатив йому грошове забезпечення за період за період з 19.08.2024 року по 11.03.2025.
Відповідач відзив суду не надав. Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 28.08.2025 була ним отримана через е-суд 29.08.2025. 
Відповідно до ст.262 КАС України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України). 
Дослідив докази, суд дійшов висновку:
ОСОБА_1 7 травня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 був мобілізований до військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 257 від 19.08.2024 позивач вибув у лікувальний заклад до військово- медичного клінічного центру Центрального регіону у м. Вінниця.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 389 від 18.12.2024 сержанту за призовом по мобілізації ОСОБА_1 з 19.12.2024 припинено виплату грошового забезпечення, у зв`язку з перебуванням військовослужбовця в закладах охорони здоров`я більше чотирьох місяців підряд з 19.08.2024.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №75 від 11.03.2025 визначено вважати таким, що прибули та приступили до виконання службових обов`язків з лікувального закладу з 11.03.2025.
07 лютого 2025 року позивач звернувся до військової частини із зверненням щодо повідомлення йому причин невиплати гарантованого державою грошового забезпечення за грудень 2024 року.
14 березня 2025 командиром в/ч НОМЕР_1 надіслано відповідь на звернення, в якій вказано, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині №257 від 19.08.2024 року ОСОБА_1 вибув на лікування до ВМКЦ м. Вінниця та знаходився на лікуванні безперервно більше чотирьох місяців, а саме по 11 березня 2025 року. Відповідно до наказу Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 року «Про затвердження порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», командиром в/ч НОМЕР_1 по стройовій частині підписано наказ №389 від 18.12.2024 року про припинення нарахування та виплати щомісячного грошового забезпечення.
Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону № 2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. 
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з ч. 4 ст.9 Закону України №2011 грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Відповідно до пунктів 9,15 розділу І Наказу МОУ «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» 07.06.2018 № 260 передбачено, що виплата грошового забезпечення за останніми займаними посадами зберігається за час відряджень, а також надання оплачуваних відповідно до чинного законодавства України відпусток.
Грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва)) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).
Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку військово-лікарської комісії, рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.
15. Грошове забезпечення не виплачується:
за час надання військовослужбовцям відпусток відповідно до чинного законодавства України, за якими не передбачено збереження заробітної плати;
якщо виплачуються академічні стипендії;
за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше;
за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки;
за час тимчасового виконання обов`язків понад два місяці за новими посадами у зв`язку з переведенням військової частини на інший штат (внесення змін до штату);
за час тримання військовослужбовців під вартою чи перебування під цілодобовим домашнім арештом;
за час відбування покарання на гауптвахті військовослужбовцями строкової військової служби.
Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.
Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Матеріали справи містять такі докази:
-у наказі в/ч від 19.08.2024 зазначено, що позивач вибув у лікувальний заклад. У підставі зазначено направлення № 600 від 19.08.2024, але матеріали справи цього направлення не містять. Позивач у позові зазначив, що це направлення для проходження ВЛК.
- позивач з 19.08.2024 вибув у лікувальний заклад, а повернувся до військової частини 11.03.2025.
- ухвалу суду від 28.08.2024 позивач не виконав та не надав суду докази проходження ВЛК з 19.08.2024.
- позивачем надано суду: аналіз трансторокального ехокардіологічного дослідження від 15.11.2024 м. Вінниця, картку обстеження та медичного огляду без зазначення дати проходження лікарів , висновку та будь-яких печаток, консультаційний висновок спеціаліста від 29.02.2025 Державної установи «Інститут нейрохірургії» м. Київ, , запис до лікаря-кардіолога 22.08.2024, , 09.01.2025, ,31.10.2024запис до лікаря-отоларинголога 02.10.2024, , запис до лікаря-невроватолога11.09.2024, 05.03.2025, запис до лікаря нейрохірурга 04.02.2025, запис до лікаря офтальмолога 02.10.2024, щоденний медичної карти амбулаторного хворого від 28.08.2024, проходження огляду 28.08.2024 лікарем стоматологом, запис до лікаря терапевта 07.03.2025, запис до лікаря-травматолога02.10.2024, лікаря-уролога 04.09.2024, . лікаря-хірурга 05.03.2025, МРТ головного мозку від 12.02.2025, але ці всі записи до лікарів не були узагальненні в будь-якому медичному висновку. 
Відповідач у відповідях на звернення позивача зазначає, що він перебував на лікуванні понад 4-х місяців, тому відповідно до норм наказу № 260 МОУ йому правомірно припинили виплату грошового забезпечення через чотири місяця перебування на лікуванні.
Позивач у позові зазначив, що він перебував не на лікуванні, а проходив ВЛК, тому правових підстав передбачених п.9 розділом І Наказу №260 МОУ немає, а п.15, який передбачає підстави для припинення виплати грошового забезпечення проходження ВЛК не зазначено.
Стосовно цих доводів сторін суд зазначає:
Відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 14.08.2008 № 402 розділ І, гл. 2. Органи військово-лікарської експертизи п 2.8.6 передбачено: строки проведення медичних оглядів, а також лабораторних та інструментальних досліджень, включно з необхідністю направлення на додаткові методи дослідження, лабораторні обстеження, визначаються з урахуванням необхідності отримання повної та об`єктивної інформації про стан здоров`я людини, та не можуть становити більше 14 днів.( в редакції чинній коли позивач вибув з військової частини 19.08.2024).
Пункт 2.8 глави 2 розділу I доповнено підпунктом 2.8.6 згідно з Наказом Міністерства оборони № 262 від 27.04.2024; в редакції Наказу Міністерства оборони № 686 від 14.10.2024, який став містити таку редакцію:
2.8.6. Строки проведення медичних оглядів, а також лабораторних та інструментальних досліджень, не можуть перевищувати 4 днів.
За необхідності направлення особи на додаткові лабораторні та інструментальні дослідження для отримання повної та об`єктивної інформації про стан її здоров`я, загальний строк проведення медичних оглядів, а також лабораторних та інструментальних досліджень, не може перевищувати 14 днів.
Отже, строк проходження ВЛК складає 14днів. Суд наголошує, що позивач не надав суду висновок ВЛК.
Доказів оскарження наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 389 від 18.12.2024 про припинення виплати грошового забезпечення позивач суду не надав.
Суд погоджується, що на позивача не розповсюджується п.9 розділу І наказу № 260, оскільки позивач не надав суду доказів перебування ні на стаціонарному, ні на амбулаторному лікуванні з 19.08.2024 по 11.03.2025. 
Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що підтверджують правомірність відсутності позивача на військовій службі з 19.08.2025.
Позивач всупереч ст.77 КАС України не довів суду належними та допустимими доказами, що відповідач протиправно припинив виплату грошового забезпечення з 19.12.2024.Також позивач не надав суду доказів, що він має правові підстави для нарахування та виплати грошового забезпечення з 19.12.2024 по 11.03.2025 року, тому позов задоволенню не підлягає.
Судові витрати по справі відсутні.
Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. О. Гордієнко