ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1956/26 Справа № 175/16690/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Васюченко О. Г. Доповідач - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.  
суддів – Городничої В.С., Свистунової О.В.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 — ОСОБА_2  на ухвалу Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2025 року по справі за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою до ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів. 
Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2025 року у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів – відмовлено.
Ухвала суду мотивована тим, що справа не підсудна цьому суду, а заява подана з порушенням правил підсудності, тому з урахуванням зазначеного суд відмовив заявнику у видачі судового наказу. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не виконав вимоги ч.7 ст.165 ЦПК України, в якій зазначено, що суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру, а не Єдиною інформаційною системою соціальної сфери, в якій зазначається інформація про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи 
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до положень частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери витікає, що станом на 29 жовтня 2025 року, фактичне місце проживання/перебування заявника ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 . Також з відповіді на запит суду з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери витікає, що станом на 29 жовтня 2025 року, фактичне місце проживання/перебування боржника ОСОБА_3 є АДРЕСА_2 . Отже, справа не підсудна цьому суду, а заява подана з порушенням правил підсудності, тому з урахуванням зазначеного вважаю за необхідне відмовити заявнику у видачі судового наказу. 
Проте, з висновком місцевого суду про залишення заяви без розгляду та її повернення суд апеляційної інстанції не може погодитись, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
Частинами 4-9 ст. 165 ЦПК України визначено, що суддя з метою визначення підсудності, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
У разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи — боржника.
Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання (перебування) особи відповідного звернення суду.
Суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.
Якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника - юридичної особи або фізичної особи - підприємця буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.
У разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.
Відповідно до ч. 1 ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.
Так, з відповіді Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що адресою реєстрації боржника ОСОБА_3 є АДРЕСА_3 .
З 07.08.2023 року змінено територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області, відповідно до рішення ВРП № 747/0/15-23 від 25.07.2023 року шляхом її передачі до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області.
Суд першої інстанції на зазначені вище обставини уваги не звернув та прийшов до передчасного висновку про відмову у видачі судового наказу. 
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на судовий захист, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.
Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.
Згідно з частиною шостою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала Заводського районного суду м. Кам`янського Дніпропетровської області від 18 вересня 2025 року постановлена з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, відповідно до вимог ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 379 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 — Деменкової Євгенії Сергіївни – задовольнити.
Ухвалу Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2025 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.
Повний текст судового рішення складено 15 січня 2026 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров
Судді В.С. Городнича
О.В. Свистунова