К И Ї В С Ь К И Й    А П Е Л Я Ц І Й Н И Й    С У Д	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 року                                                                       місто Київ
 
справа № 381/6002/24
провадження № 22-ц/824/11438/2025
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого - Головачова Я.В.,
 
суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,
 
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу акціонерного товариства "Універсал Банк", подану представником Македоном Олександром Андрійовичем, на заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області у складі судді Анапріюк С.П. від 7 квітня 2025 року у справі за позовом акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,  
 
в с т а н о в и в :
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У грудні 2024 року акціонерне товариство "Універсал Банк" (далі - АТ "Універсал Банк") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
Позов обґрунтовано тим, що в жовтні 2017 року АТ "Універсал Банк" запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank.
 
20 січня 2020 року ОСОБА_1  з метою отримання банківських послуг підписала анкету-заяву, згідно якої, отримала кредит в розмірі 15 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При цьому, ОСОБА_1  погодила, що підписана анкета-заява разом з Умовами обслуговування рахунків фізичної особи в АТ "Універсал Банк", Тарифами за карткою monobank, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає між нею та АТ "Універсал Банк" договір про надання банківських послуг. 
 
Посилаючись на те, що відповідач не виконує свої зобов'язання,  АТ "Універсал Банк" просило стягнути з неї заборгованість, яка станом на 25 жовтня 2024 року становить 17 546 грн 61 коп. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 7 квітня 2025 року у задоволенні позову АТ "Універсал Банк" відмовлено.
 
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що банком не надано жодного документа, з якого можливо встановити розмір наданого кредиту; не надано доказів відкриття рахунку на ім`я відповідача, відсутні відомості про видачу картки та користування кредитним лімітом. Банком не надано суду виписку по рахунку відповідача, з якої можна встановити обставини видачі кредиту (встановлення кредитного ліміту), факт користування карткою, рух коштів по рахунку та наявність заборгованості.
 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи
 
У поданій апеляційній скарзі представник АТ "Універсал Банк" - Македон О.А., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. 
 
Скаржник зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки не дослідив механізм отримання банківських послуг проекту Monobank, а також процедуру ознайомлення споживача з Умовами, правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту та як наслідок дійшов помилкового висновку про не ознайомлення клієнта з такою процедурою. 
 
Наголошує, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт укладення між сторонами у встановлений законом спосіб, а саме в електронний формі, договору про надання банківських послуг, у тому числі і погодження сторонами Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, а також ознайомлення відповідача з такими Умовами.
 
Вказує, що відповідачем було неодноразово проведено банківські операції із використанням власної картки (переказ коштів, поповнення мобільного телефону, оплата товарів у торгових точках та інше). Проте, відповідач своєчасно не надавав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), внаслідок чого виникла заборгованість.
 
Судом не враховано долучений до позовної заяви розрахунок заборгованості, який містить необхідну інформацію та підтверджує розмір заборгованості за кредитом. Також розрахунок заборгованості не спростовано відповідачем, незважаючи на те, що останній був належним чином повідомлений про розгляд справи. 
 
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
 
ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не подала.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
20 січня 2022 року між АТ "Універсал Банк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого АТ "Універсал Банк" відкрило ОСОБА_1 поточний рахунок             № НОМЕР_1 у гривні та надало кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на суму, вказану у додатку (а.с. 14).
 
Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення.
 
На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав Витяг з Умов і правил обслуговування в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank (а.с. 23-45).
 
Згідно довідки про розмір встановленого кредитного ліміту від 6 листопада 2024 року, 20 січня 2022 року ОСОБА_1 в АТ "Універсал Банк"відкрито поточний рахунок                     № НОМЕР_1 у гривні шляхом підписання анкети-заяви до договору. Розмір встановленого кредитного ліміту по поточному рахунку № НОМЕР_1 становить                   15 000 грн (а.с. 13).
 
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 25 жовтня 2024 року становить 17 546 грн 61 коп., яка є загальним залишком заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) (а.с. 12).
 
Позиція суду апеляційної інстанції
 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
 
За правилом статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
 
Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
 
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
 
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
 
У відповідності до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
 
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
 
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
 
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
 
Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
 
Відповідно до частини 1 статті 181 ГК України, господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.
 
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
 
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року в справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року в справі № 404/502/18, від 7 жовтня 2020 року в справі № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року в справі № 561/77/19.
 
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
 
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
 
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
 
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
 
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію"(далі - Закон).
 
У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
 
За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. 
 
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
 
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
 
Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
 
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
 
Як убачається з матеріалів справи, кредитний договір між АТ "Універсал Банк" та ОСОБА_1 , у тому числі анкету-заяву разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які були надані банком позичальнику ОСОБА_1 через мобільний додаток,  було підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису позичальника (а.с. 14).
 
У підписаній анкеті-заяві відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.
 
Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.
 
Після підписання анкети-заяви у сторін виникли взаємні права та обов'язки, зокрема, у банку виникло зобов'язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача виникло зобов'язання з оплати послуг банку, що виникають в результаті використання платіжних карток, та повернення кредиту.
 
З матеріалів справи убачається, що позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 20 січня 2022 року; цифрова копія паспорту ОСОБА_1 ; витяг з Умов і правил обслуговування в                   АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank (далі - Умови і правила); покрокова інструкція активізації картки Monobank та підписання УЕП Умов і правил; покрокова інструкція віддаленої реєстрації; витяг з Тарифів за карткою Monobank; паспорт споживчого кредиту; довідка про розмір встановленого кредитного ліміту та розрахунок заборгованості станом на 25 жовтня 2024 року.
 
Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того що, надані позивачем докази не доводять факту видачі кредиту, зокрема встановлення кредитного ліміту в розмірі 15 000 грн, як зазначає позивач у позовній заяві, як і не доводять факту, коли виникла заборгованість за кредитом.
 
Колегія суддів погоджується зі встановленими судом обставинами, що копія Анкети-заяви не доводить обставин видачі банком ОСОБА_1 кредиту шляхом видачі кредитної картки зі встановленням кредитного ліміту. Зокрема, в Анкеті-заяві відсутні відомості про те чи було відкрито ОСОБА_1 поточний рахунок, чи було видано за договором платіжний інструмент (банківську картку і якого саме виду) у спосіб, що дозволяє однозначно встановити отримання такої картки відповідачем. Також в Анкеті-заяві відсутні відомості яку саме картку виявив бажання отримати відповідач, який рахунок відкривається на ім`я відповідача, межі ліміту по кредиту або дані про отримання бажаної суми кредиту. 
 
З даної копії Анкети-заяви можливо лише встановити особисті дані ОСОБА_1 , дату підписання анкети-заяви 20 січня 2022 року; прохання ОСОБА_1 про відкриття поточного рахунку у гривні на її ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному додатку, але дані відомості не доводять обставин видачі кредиту, як стверджує позивач.
 
Наданий позивачем витяг з Умов і правил не доводить обставини видачі банком ОСОБА_1 кредиту шляхом видачі кредитної картки зі встановленням кредитного ліміту, оскільки Умови і правила лише передбачають загальний порядок обслуговування рахунків клієнтів  АТ "Універсал Банк".
 
Долучений банком до позовної заяви Витяг з Тарифів за карткою Monobank також не доводить обставини видачі ОСОБА_1 кредиту шляхом видачі кредитної картки зі встановленням кредитного ліміту та обставини виникнення заборгованості, а містить лише загальні відомості, щодо типу картки Monobank, вартості оформлення картки, пільгового періоду, встановлення відсотків та санкцій за порушення зобов`язань за кредитом. Також у наданому витягу з Тарифів зазначено загальну інформацію про контактні дані кредитодавця (банку); інформацію про кредитного посередника; основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; інформацію щодо реальної річної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; порядок повернення кредиту; додаткову інформацію для споживача; інші правові аспекти та приклад таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача.
 
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 24 грудня 2021 року в справі № 686/19271/19, договір не є первинним обліковим документом для цілей бухобліку, а свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, в той час як первинні документи складаються лише за фактом надання послуг.
 
Паспорт споживчого кредиту, долучений банком також не доводить обставин видачі кредиту, а є лише способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку банку по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій останнього. 
 
Долучена Банком довідка про розмір встановленого кредитного ліміту у розмірі                    15 000 грн по рахунку № НОМЕР_1 підтверджує факт, що банк установив кредитний ліміт, однак матеріали справи не місять первинного бухгалтерського документу, яким є виписка по рахунку щодо руху коштів за цим рахунком та, зокрема, з використанням коштів у розмірі 17 546 грн 61 коп., як зазначає позивач.
 
Суд першої інстанції, оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності дійшов правильних висновків про те, що ці докази не підтверджують надання ОСОБА_1 кредитних коштів, оскільки позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, які є належними доказами на підтвердження видачі банком відповідачу кредитної картки, зарахування на цю картку суми кредиту у розмірі 15 000 грн, як стверджує позивач, або іншої суми, зняття таких коштів відповідачем, відкриття рахунків на ім`я відповідача (виписки з особового рахунку, копії квитанції, меморіального ордеру тощо).
 
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що стосуються укладення між сторонами договору приєднання, оскільки в мотивувальній частині рішення відсутні висновки, що договір не укладено.
 
Суд відмовив у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю обставин видачі кредиту та відповідно існування заборгованості і такий висновок суду колегія суддів вважає правильним, оскільки належними доказами у справі про стягнення заборгованості є первинні бухгалтерські документи, яких позивачем не було долучено до позовної заяви.
 
Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
 
Позовна заява не містить обґрунтувань коли виникла заборгованість. У позовній заяві лише зазначено, що у відповідача наявна заборгованість та те, що кредитний договір виконувався відповідачем, що вбачається з розрахунку заборгованості, де вказані операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування. Даний, розрахунок заборгованості позивачем долучено до позовної заяви.
 
Водночас, долучений позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості не є належним доказом існування заборгованості, оскільки по суті є калькуляцією, складеною позивачем, і якою позивач обґрунтовує обрахований ним розмір своїх вимог. Більш того, наданий позивачем розрахунок заборгованості не доводить факту встановлення кредитного ліміту у розмірі 15 000 грн, як і не доводить факту видачі кредитної картки, коли виникла заборгованість за кредитом та який позичальнику було встановлено пільговий період для сплати заборгованості.
 
Більше того, долучений до позовної заяви розрахунок не містить відомостей про зняття відповідачем коштів. Також слід зазначити, що сам по собі розрахунок заборгованості без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем не є підтвердженням наявності заборгованості.
 
Виписка по рахунку до позовної заяви додана не була.
 
Відповідно до частини 2 статті 1046 ЦК України, договір кредиту є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
 
Оскільки належних доказів передання грошових коштів відповідачу позивач не надав, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність позовних вимог.
 
Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
 
Відповідно до положень статті 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
 
Позивач до позовної заяви не долучив копію картки позичальника, виданої саме на виконання умов Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 20 січня 2022 року; у позовній заяві про строк дії картки не вказував, виписки з рахунків відповідача, якщо такі відкривалися, до позову не надав. У позовній заяві не вказано, що позивач не має змоги надати відповідні докази разом з позовною заявою. 
 
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
 
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина 3 статті 13 ЦПК України).
 
Суд діє у спосіб, визначений Цивільним процесуальним кодексом України та з власної ініціативи не може долучати до матеріалів справи докази або витребовувати їх.
 
Позивач - АТ "Універсал Банк", згідно Статуту АТ "Універсал Банк" є юридичною особою та у своїй діяльності керується законодавством України, включаючи нормативно-правові акти Національного банку України. Банк, як юридична особа діє через своїх представників, зокрема в Банку існує відповідний юридичний департамент, в якому працюють фахівці в галузі права, які здійснюють представництво.
 
Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
 
Як вбачається з матеріалів справи, представник АТ "Універсал Банк" -                      Ушакевич М.П., звертаючись до суду з даним позовом на підтвердження обґрунтувань позову про наявність заборгованості, окрім розрахунку заборгованості, копії анкети-заяви, витягів з Умов і правил, Тарифів, паспорту споживчого кредитування та довідки про встановлення кредитного ліміту інших доказів на підтвердження заявлених вимог до суду першої інстанції не надала. З прохальної частини позову вбачається, що позивач у разі неявки в судове засідання відповідача просив провести заочний розгляд справи за відсутності представника банку.
 
Також в прохальній частині позовної заяви ОСОБА_2 заявила клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.
 
Отже, АТ "Універсал Банк" скористався своїм правом щодо подання доказів на власний розсуд та не надав до суду першої інстанції належних доказів на підтвердження
видачі ОСОБА_1 кредиту у розмірі 15 000 грн та відповідно доказів наявності заборгованості у розмірі 17 546 грн 61 коп.
 
Оскільки, як вказувалося вище, докази, надані позивачем до суду першої інстанції, не підтверджують отримання кредиту відповідачем та наявність заборгованості, доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає безпідставними.
 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апеляційної скарги та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка переглядається, судове рішення відповідає вимогам законності та вмотивованості.
 
Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає в апеляційній скарзі позивач.
 
Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. 
      
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
                
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Універсал Банк", подану представником Македоном Олександром Андрійовичем, залишити без задоволення.
 
Заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 7 квітня 2025 року залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

 
Головуючий                                                                                                

 
 
Судді: