ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2026 року 
м. Київ
справа № 192/650/22
провадження № 61-860св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Ступак О. В., Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивачка -  ОСОБА_1 ,
відповідач - фермерське господарство «АННА»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області, у складі судді Стрельникова О. О., від 13 червня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Городничої В. С., Петешенкової М. Ю., Красвітної Т. П., від 04 грудня 2024 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1. У травні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до фермерського господарства «АННА» (далі - ФГ «АННА») про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, зобов`язання вчинити певні дії, скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, скасування державної реєстрації договору оренди та стягнення збитків.
2. Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що вона є власником земельної ділянки з кадастровим номером 1225084500:01:034:0007, площею 8,4536 га, яка розташована на території Новомар`ївської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
3. Після отримання від батька у спадщину вказаної земельної ділянки нею в 2004 році був укладений договір оренди землі з відповідачем, який обробляв земельну ділянку ще до смерті її батька. Для укладення договору вона надала відповідачу всі необхідні документи з підписом на договорі, в якому був зазначений строк дії договору 5 років та вказано про можливість пролонгації на такий самий строк. Примірник оформленого договору оренди їй надано не було. Після спливу в 2009 році строку договору, оскільки ніхто із сторін не наполягав на його розірванні, він був пролонгований ще на 5 років.
4. У 2019 році вона звернулась до Відділу в Солонянському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області та довідалась про зареєстроване речове право оренди строком дії до 18 червня 2063 року, на підставі договору оренди землі 2014 року, щодо її земельної ділянки.
5. Оскільки вона не підписувала договір із таким строком дії та не мала волевиявлення на його укладення, вважає, що підпис від її імені на договорі є підробленим.
6. Відповідач не повернув їй земельну ділянку, продовжував її обробіток, а також передавав земельну ділянку в суборенду без її згоди. Через державну реєстрацію договору оренди землі вона позбавлена можливості належним чином користуватись та розпоряджатись своєю ділянкою, що порушує її право власності.
7. Під час розгляду справи вона також з`ясувала, що зареєстровано ще один договір оренди землі від 22 лютого 2008 року, зі строком дії до 2057 року, який вона також не підписувала і не укладала.
8. Оскільки законом не передбачено існування двох зареєстрованих договір оренди щодо однієї ділянки, які до того ж нею не підписані, позивачка вважає, що державна реєстрація цих договорів повинна бути скасована, а земельна ділянка повернута їй відповідачем.
9. Наголошує, що через неправомірні дії відповідача по утриманню земельної ділянки, вона позбавлена можливості отримувати дохід від здачі її в оренду, а відповідач продовжує користуватись землею і отримувати дохід. При цьому не сплативши кошти за користування земельною ділянкою, відповідач спричинив їй збитки у розмірі 40 124,30 грн. До 2022 року претензій щодо розміру плати за користування землею у неї до відповідача не було.
10. Вона не заперечує проти укладення з відповідачем договору оренди і отримання орендної плати, однак намірів передавати землю в оренду на 
49 років не мала. 
11. Посилаючись на викладене та остаточно сформулювавши позовні вимоги, ОСОБА_1 просила суд:
- усунути їй перешкоди у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, площею 8,4536 га, з кадастровим номером 1225084500:01:034:0007, шляхом повернення вказаної земельної ділянки;
- зобов`язати відповідача повернути їй належну на праві власності земельну ділянку, площею 8,4536 га, з кадастровим номером 1225084500:01:034:0007;
- скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, площею 8,4536 га, з кадастровим номером 1225084500:01:034:0007, зареєстрованого на підставі договору оренди землі між ОСОБА_2 (прізвище після реєстрації шлюбу - ОСОБА_2 ) та ФГ «АННА», номер запису про інше речове право 14947474; дата, час державної реєстрації 16 червня 
2014 року, припинивши право оренди ФГ «АННА» на вказану земельну ділянку;
- скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки, площею 8,4536 га, з кадастровим номером 1225084500:01:034:0007, укладеного між ОСОБА_2 та ФГ «АННА», запис № 040813201782 від 02 червня 2008 року (№ 1783 в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі розділ книги АА002050), припинивши право оренди ФГ «АННА» на вказану земельну ділянку;
- стягнути з відповідача збитки, завдані незаконним утриманням земельної ділянки (не отриманий дохід), у розмірі 40 124,30 грн.
Короткий зміст оскаржених судових рішень
12. Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області 
від 13 червня 2024 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2024 року, у задоволенні позову відмовлено.
13. Суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачка не надала доказів належності їй державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 049698, виданого на ім`я ОСОБА_2 25 жовтня 2004 року Солонянською районної державною адміністрацією, або факт належності їй права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1225084500:01:034:0007, площею 8,4536 га. 
14. Водночас суди врахували, що після реєстрації шлюбу 24 листопада 
1990 року, прізвище позивачки було змінено зі « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 », а у цій справі вона не просила встановити факт належності їй правовстановлюючого документу.
15. Суди вважали безпідставними доводи позивачки про те, що діями відповідача їй вчинено перешкоди у користуванні землею та завдано збитки у вигляді упущеної вигоди від не здачі земельної ділянки в оренду у 2022 році.
16. Крім того, суди врахували, що відповідач не оспорює наявність у позивачки права власності на спірну земельну ділянку, між сторонами виникли і тривалий час існували правовідносини щодо оренди землі, про що свідчить, зокрема факт користування відповідачем земельною ділянкою та виплати позивачці плати за користування землею.
Надходження касаційної скарг до суду касаційної інстанції
17. 14 січня 2025 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13 червня 
2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 
2024 року.
18. Ухвалою Верховного Суду від 20 лютого 2025 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи 
№ 192/650/22, які у березні 2025 року надійшли до Верховного Суду.
19. Ухвалою Верховного Суду від 21 січня 2026 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
20. У касаційній скарзі  ОСОБА_1 просить рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2024 року скасувати в частині вирішення вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом її повернення, зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку, скасування державної реєстрації права оренди та договору оренди з припиненням, відповідних, прав оренди ФГ «АННА», ухваливши в цій частині нове судове рішення про задоволення позову.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
21. Підставою касаційного оскарження судових рішень  ОСОБА_1 зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц, від 28 листопада 
2018 року у справі № 504/2864/13-ц, від 12 червня 2019 року у справі 
№ 487/10128/14-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, 
від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц, від 29 листопада 2023 року у справі № 513/879/19, 
у постановах Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17, від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22, у постановах Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 2/2218/3845/11, від 02 грудня 2020 року у справі 
№ 759/22877/19, від 27 січня 2021 року у справі № 297/3225/16, від 24 лютого 2021 року у справі № 2604/8284/12, від 21 грудня 2021 року у справі 
№ 687/328/20, від 17 січня 2022 року у справі № 687/358/20, від 30 листопада 2022 року у справі № 687/182/20, від 13 лютого 2023 року у справі 
№ 687/329/20, від 13 березня 2023 року у справі № 383/75/21, від 14 березня 2023 року у справі № 383/76/21, від 03 січня 2025 року у справі № 682/459/23 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
22. Вказує, що відповідач на вимогу суду не надав оригінал договору оренди землі, що унеможливило призначення почеркознавчої експертизи. Не надавши оригінал договору, відповідач не спростував твердження позивачки про неукладеність оспорюваного договору оренди, а сама по собі реєстрація права оренди земельної ділянки не підтверджує наявність волі позивачки на укладення договору. Вважає, що за цих обставин у відповідача відсутні підстави для користування спірною земельною ділянкою.
23. Стверджує, що паспорт позивачки із дошлюбним прізвищем не має значення при розгляді заявлених нею вимог та не є безумовною підставою для відмови в позові, враховуючи, що сторони не мали сумніву при ідентифікації один одного. Судам надані документи, які підтверджують факт належності позивачці державного акта на право власності на спірну земельну ділянку. Відповідач цього факту не заперечував та визнавав, що договір оренди земельної ділянки укладено саме з позивачкою.
24. Наголошує, що у 2004 році передала відповідачу в оренду земельну ділянку строком на 5 років з правом пролонгації та була впевнена, що плата за користування землею відбувається по договору оренди, укладеному у 
2004 році. Стверджує, що про наявність іншого договору оренди земельної ділянки, дізналась лише в 2019 році.
25. Звертає увагу, що відповідач не забезпечив явку керівника ФГ «АННА», який мав надати показання щодо обставин укладення договору оренди земельної ділянки 05 травня 2014 року.
26. Стверджує, що видатковий ордер від 16 травня 2020 року та відомості про оплату за пай в 2019 році стосувалися оплати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 1225084500:02:002:0077, тоді як позовні вимоги заявлені щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1225084500:01:034:0007.
27. Зауважує, що у пункті 9.1 договору оренди земельної ділянки 
від 05 травня 2014 року не визначено точний розмір орендної плати, а лише вказано, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі не менше 
3 відсотків грошової оцінки землі. Водночас до матеріалів справи не додано акт приймання-передачі земельної ділянки в оренду.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
28. У березні 2025 року ФГ «АННА» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскарженого судового рішення, просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Зазначає, що суди дійшли правильного висновку про безпідставність посилань позивачки на створення їй відповідачем перешкод у користуванні майном. Позивачка отримує оренду плату і фактично не заперечує проти користування її земельною ділянкою відповідачем, але не згодна зі строком дії договору до 2063 року.
Обставини справи, встановлені судами
29. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 049698, виданого 25 жовтня 2004 року Солонянською районної державною адміністрацією, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010413202449, 
ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, площею 8,4536 га, у межах згідно з планом, що розташована на території Новомар`ївської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, цільове призначення земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1225084500:01:034:0007.
30. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вказане право власності зареєстровано за ОСОБА_2 , номер запису про право власності 14947429.
У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є запис про державну реєстрацію іншого речового права під номером 14947474 від 16 червня 
2014 року на підставі договору оренди землі від 05 травня 2014 року, а саме права оренди вказаної земельної ділянки строком дії до 18 червня 2063 року з правом пролонгації, орендар ФГ «АННА».
Також є запис про інше речове право 14947526 від 09 червня 2016 року щодо права суборенди на підставі договору суборенди земельної ділянки, укладеного 07 червня 2016 року між ФГ «АННА» і ТОВ «Екологічні аграрні технології», строком на 5 років, і запис від 04 травня 2018 року про дострокове припинення договору - видавник ТОВ «Екологічні аграрні технології».
31. Згідно з дослідженої судом копії договору оренди землі від 05 травня 
2014 року між ОСОБА_2 та ФГ «АННА», договір містить положення про предмет договору, об`єкт оренди, строк дії договору, розмір орендної плати, реквізити сторін.
32. Відповідно до видаткового касового ордеру ОСОБА_2 16 травня 
2020 року отримала від ФГ «АННА» 21 252 грн в рахунок орендної плати за пай за 2019 рік.
Вказану виплату також підтверджено відомістю по оплаті за оренду паю 
в 2019 році по ФГ «АННА», однак в ній зазначено кадастровий номер земельної ділянки 1225084500:02:002:0077.
33. Згідно з довідкою ФГ «АННА» № 072201 від 22 липня 2022 року відповідач за період з 2015 року по 2021 рік включно, сплатив ОСОБА_2 за оренду земельного паю, кадастровий номер 1225084500:01:034:0007, після утримання податків 137 109,10 грн, шляхом видачі готівкових коштів або перерахування безготівкових коштів на картку.
34. За відомостями Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів на утримання податків станом 
на серпень 2022 року позивачці, починаючи з 2004 року по 2021 рік (за виключенням 2016 та 2017 року) здійснювались виплати грошових коштів - дохід від надання майна в оренду або в суборенду.
35. Згідно з листом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 12 вересня 2022 року № Ш-309/0-1074/6-22 за інформацією наданою відділом № 1 управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, у відповідності до Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, розділ книги 4АА 002050, записи державної реєстрації договорів оренди землі, том 25 
з 16 квітня 2008 року по 17 жовтня 2008 року Солонянського району Дніпропетровської області Солонянський відділ Дніпропетровської регіональної філії ДЗК за №1783 здійснено запис: зареєстровано номер 040813201783 від 02 червня 2008 року, орендодавець ОСОБА_2 
ІНН НОМЕР_1 , орендар СФГ «АННА», код 31785328, кадастровий номер 1225084500:01:034:0007, площа 8,45 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, термін договору оренди 49 років. Записи щодо скасування реєстрації вказаного договору відсутні.
36. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права щодо запису про інше речове право за 14947474 в графі орендодавець вказано ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт громадянина України, серія та номер НОМЕР_2 , виданий 25 липня 2000 року.
37. Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого Райвідділом РАЦС м. Апостолово Дніпропетровської області, ОСОБА_2 
24 листопада 1990 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_5 , змінивши після реєстрації шлюбу прізвище на « ОСОБА_2 ».
38. Відповідно до дослідженого в судовому засіданні оригіналу договору оренди землі від 22 лютого 2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та СФГ «АННА», він укладений щодо земельної ділянки, площею 8,4536 га, на території Новомар`ївської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області і належить орендодавцю на підставі державного акту на право власності на землю серії ДП № 049698 від 25 жовтня 2004 року.
Договір має відмітку про реєстрацію у Солонянському відділі ДРФ «ЦДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 02 червня 2008 року за 
№ 040813201783.
До договору додано акт приймання-передачі земельної ділянки в оренду, за яким земельна ділянка, площею 8,4536 га, на території Новомар`ївської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області і належить орендодавцю на підставі державного акту на право власності на землю серії ДП № 049698 від 25 жовтня 2004 року, передано СФГ «АННА».
39. Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/104-23/45031-ПЧ від 26 грудня 2023 року, підпис від імені ОСОБА_2 , розташований у графі «Орендодавець» на останньому аркуші договору оренди землі 22 лютого 2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та СФГ «АННА», - виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою. 
Підпис від імені ОСОБА_2 , розташований у графі «Орендодавець» у нижній лівій частині акту приймання-передачі земельної ділянки в оренду, складеного між ОСОБА_2 та СФГ «АННА», - виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою.
40. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка, чоловік позивачки - ОСОБА_5 пояснив, що відповідач постійно не сплачував орендну плату за користування земельною ділянкою його дружини.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
41. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
42. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
43. Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
44. Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
45. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
46. Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку (частина перша статті 16 Закону України «Про оренду землі»).
47. Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.
48. Відповідно до частин першої та другої статті 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк.
49. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
50. Відповідно до абзацу 1 частини першої, абзацу 1 частини другої статті 207 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
51. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц вказано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини (пункти 7.13, 7.17 вказаної постанови).
52. Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду 
від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17).
53. У разі якщо договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше).
Висловлене вище про можливість визначити фактичне укладення правочину у спосіб його виконання (за відсутності законодавчих застережень про інше) не суперечить викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду 
від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц правовому висновку про те, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено (див. пункти 6.38-6.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц).
54. Відповідно до частини другої статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
55. У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду (частина десята статті 84 ЦПК України).
56. Відповідно до пункту 1.1 глави 1 розділу I Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України 08 жовтня 1998 року № 53/5, для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.
57. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
58. У розглядуваній справі  ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що між нею та відповідачем у 2004 році був укладений договір оренди землі, строком дії 5 років з можливістю пролонгації на такий же строк. У 2009 році ніхто зі сторін не наполягав на розірванні договору, а тому, на думку позивачки, він був пролонгований ще на 5 років. Однак у 2019 році вона дізналась про наявність зареєстрованого права оренди щодо її земельної ділянки строком до 18 червня 2063 року, на підставі договору землі 2014 року, а також про реєстрацію договору оренди землі від 22 лютого 2008 року, зі строком дії до 2057 року. Позивачка наполягала, що вказані правочини вона не підписувала та не укладала.
59. Судами встановлено, що відповідно до висновку експерта № СЕ-19/104-23/45031-ПЧ від 26 грудня 2023 року, підписи від імені ОСОБА_2 , у графі «Орендодавець» на останньому аркуші договору оренди землі 22 лютого 
2008 року, між ОСОБА_2 та СФГ «АННА», а також у графі «Орендодавець» у нижній лівій частині акту приймання-передачі земельної ділянки в оренду - виконані не ОСОБА_2 , а іншою особою. 
60. З метою проведення почеркознавчої експертизи, судом першої інстанції ухвалою від 20 березня 2023 року було витребувано, зокрема у відповідача оригінал договору оренди землі від 05 травня 2014 року. У цій ухвалі, суд роз`яснив відповідачу наслідки неподання витребуваних доказів. 
61. Ухвалою суду першої інстанції від 17 квітня 2023 року стягнуто з 
ФГ «АННА» штраф за неподання витребуваних доказів без поважних причин та неповідомлення про неможливість подати докази. Повторно витребувано у відповідача оригінал договору оренди землі від 05 травня 2014 року. Проте, договір оренди землі від 05 травня 2014 року так і не був наданий суду.
62. Водночас з наявних у справі доказів суди встановили, що відповідач тривалий час обробляє земельну ділянку позивачки, а ОСОБА_1 тривалий час отримувала від відповідача плату за користування земельною ділянкою.
63. Суди врахували пояснення позивачки, що вона отримувала орендну плату, а крім того не заперечує проти користування її земельною ділянкою відповідачем, але не згодна зі строком оренди до 2063 року.
64. За цих обставин, суди, встановивши, що позивачка, після реєстрації договору оренди землі від 22 лютого 2008 року, який вона не підписувала, та реєстрації права оренди, на підставі договору оренди землі від 05 травня 
2014 року, оригінал якого відповідачем надано не було, тривалий час отримувала орендну плату від орендаря, який користався її землею, дійшли загалом правильного висновку про відмову в позові.
65. Враховуючи встановленні обставини та позицію позивачки, колегія суддів в цілому погоджується з такими висновками, оскільки заперечення позивачки щодо існування між нею і відповідачем договірних правовідносин щодо оренди землі суперечить її попередній поведінці, зокрема систематичному отриманню плати за користування земельною ділянкою.
66. У цьому випадку позиція позивачки щодо відсутності її волевиявлення на укладення договорів оренди на 49 років після завершення строку дії договору, укладеного у 2004 році, строком на 5 років, та тривале отримання нею плати за користування земельною ділянкою (орендної плати) від відповідача, з урахуванням частини другої статті 763 ЦК України, може свідчити про те, що договір оренди між сторонами укладений на невизначений строк.
67. Правові наслідки укладення договору найму (оренди) на невизначений строк полягають в тому, що кожна з його сторін, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це іншу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Відмова від договору найму не залежить від причин, які обумовили намір однієї зі сторін. 
68. Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 18 травня 2022 року у справі № 613/1436/17, від 17 вересня 
2025 року у справі № 676/8831/23, та не суперечить висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду, на які заявниця посилається у касаційних скаргах.
69. Водночас обставин, які б свідчили про відмову від договору будь-якої зі сторін, у цій справі, на час її вирішення судами попередніх інстанцій, не встановлено.
70. Посилання судів попередніх інстанцій, як на підставу для відмови у задоволенні позову, на те, що позивачка не заявила вимог про встановлення факту належності їй державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 049698, є помилковими, оскільки належність спірної земельної ділянки позивачці є однією з підстав, яка підлягає встановленню під час розгляду цієї справи. Така належність жодною зі сторін не оспорювалась.
Відомостей про те, що спірна земельна ділянка належить не позивачці, а іншій особі, матеріали справи не містять.
71. Інші доводи касаційної скарги переважно спрямовані на переоцінку доказів Верховним Судом, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
72. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду 
від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц).
73. Відповідно до частин першої, четвертої статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
74. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржені судові рішення зміні в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, зобов`язання вчинити певні дії, скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, скасування державної реєстрації договору оренди.
75. Рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача збитків, завданих позивачці незаконним утриманням земельної ділянки, у касаційному порядку не оскаржується, а тому в силу вимог статті 400 ЦПК України справа в цій частині касаційним судом не переглядається.
Керуючись статтями 400, 402, 409, 412, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
2. Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області 
від 13 червня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 04 грудня 2024 року в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, зобов`язання вчинити певні дії, скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, скасування державної реєстрації договору оренди змінити, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови Верховного Суду.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді: 	Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара О. В. Ступак В. В. Шипович