Справа № 420/33837/24 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить: 
- Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не здійснення перерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 відповідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, протиправною бездіяльність щодо не виплати компенсації втрати частини доходу.
- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок розміру пенсії за віком ОСОБА_1 , відповідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, як дитині війни, із застосуванням усіх підвищень, надбавок та доплат, показників за стажем та заробітною платою, починаючи з 07.10.2009 р.
- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити компенсацію втрати частини доходів за весь період невиплати пенсії.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що керівником ПФУ надано вказівку не здійснювати перерахунок розміру пенсії після її поновлення на підставі рішення суду. ПФУ в довідках в графі "особливості" зазначають "Пенсія в твердому розмірі", не підлягають перерахунку пенсії призначені за рішенням суду. Територіальні органи ПФУ не наділені правом на власний розсуд визначати розмір пенсії. Розмір пенсії розраховується та змінюється в порядку, передбаченому ст. 27, 42 Закону 1058-IV незалежно від того, чи особа постійно проживала на території України чи виплату пенсії поновлено за рішенням суду. Розмір пенсії розраховується та змінюється незалежно від того, чи було судом в резолютивній частині рішення суду покладено зобов`язання здійснити перерахунок розміру пенсії. Згідно довідки-перерахунок (дата розрахунку 23.08.2024) від 01.10.2024 розмір пенсії з надбавками з 01.09.2024 року складає 4018,77 грн. Згідно довідки-перерахунок (дата розрахунку 16.10.2024) від 08.11.2024 в графі "вид перерахунку" зазначено "макетна обробка" в графі "особливості" зазначено "не підлягають масовому перерахунку", "призначено за рішенням суду в твердому розмірі" Розмір пенсії з надбавками з 01.04.2024 року складає 2600 грн. Згідно довідки про доходи з порталу ПФУ № 9545 5854 3048 2554 від 08.11.2024 року розмір пенсії з квітня 2020 року складає 2600 грн. та в подальшому не змінюється.
Позивач зазначає, що всі порушення щодо нарахування розміру пенсійної виплати із врахуванням всіх її складових відбулись внаслідок застосування Закону України "Про пенсійне забезпечення" замість Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», визначення коеффіціенту стажу та зарабітної плати "0", застосування макетної обробки. Зокрема, розрахунок здійснюється не системою, де вводяться всі данні і розрахунок відбувається автоматично із застосуванням всіх законодавчих актів, як це відбувається для всіх пенсіонерів в Україні при масовому перерахунку, а здійснюється працівником управління, який за вказівкою керівництва, порушуючи Закон, в довільному порядку розраховує розмір пенсійної виплати. Визначення заробітної плати 0 впливає на розрахунок доплати за понаднормативний стаж. Тобто, Управління має здійснити перерахунок розміру пенсії в порядку передбаченому Законом" 1058-IV з 07.10.2009 року із врахуванням всіх складових, з визначенням показників заробітної плати та стажу, виключити позивача з числа осіб, яким не проводиться масовий перерахунок. Крім того, Управління має виплатити компенсацію втрати частини доходу за весь період невиплати пенсії до дати фактичної виплати пенсії у встановленому Законом розмірі.
Ухвалою від 05.11.2024 року позов залишено без руху та роз`яснено позивачу, що виявлені недоліки мають бути усунені шляхом надання уточненого позову із зазначенням в прохальній частині позову та в обґрунтування позовних вимог, на підставі яких постанов КМУ слід здійснити перерахунок його пенсії. 
Ухвалою від 18.11.2024 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
03.12.2024 року від представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на адміністративний позов, згідно якого останній з позовними вимогами не погоджується та просить у задоволенні позову відмовити. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.09.2023 по справі №420/21267/23 Головне управління розпорядженням від 22.07.2024 Позивачу з 07.10.2009 поновило виплату пенсії за віком відповідно до Закону № 1058. Оскільки пенсію поновлено на підставі рішення суду, то враховуючи межі зобов`язань, розмір пенсії поновлено у розмірі, визначеному на час припинення її виплати і вона не підлягає проведенню перерахунків. Закон України “Про індексацію грошових доходів населення” не застосовується до пенсійного забезпечення позивача, оскільки цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України. У зв`язку з цим, індексація пенсій особам, які виїхали з України та постійно проживають за її межами, не проводиться.
Також представник відповідача зазначає, що Головне управління не порушувало прав, свобод та інтересів Позивача, а діяло лише на підставі норм чинного законодавства України та з урахуванням наведених доводів Позивачем у позовній заяві, відсутні законі підстави для її задоволення.
Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 .
По досягненні пенсійного віку та за наявності необхідного страхового стажу позивачу була призначена пенсія за віком, яка виплачувалася йому до виїзду за кордон.
ОСОБА_1 виїхав за кордон на постійне місце проживання до Ізраїлю, де був прийнятий на консульський облік в консульському відділі Посольства України в Державі Ізраїль. 
З моменту виїзду за кордон виплату пенсії позивачу припинено.
Представником позивача за нотаріально посвідченою довіреністю 05.02.2020 року подано до Суворовського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області заяву про перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії за віком.
Листом №1500-0221-8/72012 від 29.09.2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одесі області представнику позивача повідомлено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 35 та ст. 46 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Згідно розділу І “Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону”, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846 (зі змінами), заява про поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником у разі якщо особа, якій поновлюється пенсія не досягла повноліття або є недієздатною. Отже законодавством не передбачено прийняття заяви про поновлення виплат пенсії від особи, яка діє по довіреності та представляє інтерес іншої особи-пенсіонера. Пунктом 2.23 Порядку зазначено, що документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. Одночасно повідомлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обліку в управлінні по Суворовському району міста Одеса не перебував і пенсію не отримував. Відділом з питань перерахунків пенсій №19 управління застосування пенсійного законодавства на адресу управління соціального захисту населення в Суворовському районі міста Одеса зроблено запит від 24.09.2020 року №1500-0321-8/70582 з проханням надати архівну пенсійну справу позивача. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04.01.2021 року по справі №420/10261/20 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області щодо неприйняття рішення за результатом розгляду заяви про поновлення виплати та перерахунку пенсії ОСОБА_1 від 02.09.2020 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянути у встановленому законодавством порядку по суті заяву про поновлення виплати та перерахунок пенсії ОСОБА_1 від 02.09.2020 року з урахуванням висновків суду.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 30.03.2022 року надіслано рішення від 20.01.2021 року про відмову в поновленні виплати пенсії. В обґрунтування прийнятого рішення управлінням зазначено, що заява про поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто. Заяву про поновлення виплати пенсії надіслано поштою. Пенсійну справу ОСОБА_1 списано 16.02.1995 року та знищено у грудні 2001 року. Пунктом 10 Порядку 1596 встановлено, що заява про виплату пенсій подається одержувачем особисто.
26.07.2023 року представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою та просив перерахувати розмір пенсії, поновити виплату пенсії з 07.10.2009р., виплатити компенсацію втрати частини доходу, виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою представником.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 04.08.2023 року повідомлено, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.01.2021 по справі № 420/10261/20 винесено рішення про відмову від 20.01.2021 у поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 , оскільки заяву про поновлення виплати пенсії надіслано поштою, а не надано ОСОБА_1 особисто, та не надано в оригіналах документи, а саме: трудову книжку або довідку про набутий стаж, паспорт громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків та заяву про відкриття особового рахунку у банківській установі.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області направлено запит до управління соціального захисту населення в Суворовському районі м. Одеси від 24.09.2020 щодо витребування архівної пенсійної справи ОСОБА_1 . У відповіді, яка надійшла від 26.10.2020 зазначено, що пенсійну справу списано 16.02.1995 та знищено у грудні 2001 року. Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, (зі змінами) передбачено, що заява про поновлення виплати пенсії за додатком, затвердженим цією постановою, подається заявником особисто до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб.
Згідно пункту 2.9 Порядку до заяви про поновлення виплати раніше призначеної пенсії додається паспорт громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків та відомості про місце проживання (реєстрації) особи. Отже, для поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 необхідно особисто звернутись до будь якого відділу обслуговування громадян (сервісний центр) з паспортом громадянина України з відміткою про місце проживання (реєстрації), реєстраційним номером облікової картки платника податків та заявою про виплату пенсії.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.09.2023 року по справі №420/21267/23 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 20.01.2021 року про відмову в поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна,83, м.Одеса, 65012, код ЄДРПОУ 20987385) поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з дати припинення.
03.09.2024 року представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою та просив: 1. Повідомити підстави не здійснення перерахунку розміру пенсії. 2. Перерахувати розмір пенсії. 3. Надіслати довідку про нараховану та фактично виплачену пенсію з 07.10.2009 року по березень 2024 року. 4. Надіслати виписку - розпорядження про призначення пенсії з 07.10.2009 року із врахуванням всіх Законодавчих актів та постанов КМУ щодо перерахунку розміру пенсії. 5. Виплатити компенсацію втрати частини доходу за весь період невиплати пенсії.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 17.09.2024 року повідомлено, що на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року по справі № 420/10261/20 та від 28 вересня 2023 року по справі № 420/21267/23, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області розпорядженням від 22.07.2024 ОСОБА_2 з 07 жовтня 2009 року поновлено виплату пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. ОСОБА_3 за період з 07 жовтня 2009 року по 31 липня 2024 розраховано суму пенсії, яка становить 317616,87 грн. Пенсія за серпень 2024 року в розмірі 4018,77 грн та додатковою відомістю пенсія за період з вересня 2018 року по липень 2024 року в сумі 205174,61 грн нараховані на серпень 2024 року на поточний рахунок через банківську установу АТ «Державний Ощадний банк України», дата виплати 24 число. Пенсія за вересень 2024 року нарахована на вересень 2024 року на поточний рахунок через банківську установу АТ «Державний Ощадний банк України», дата виплати 24 число. Пенсія за період з січня 2015 року по серпень 2018 року в сумі 56624,48 грн буде виплачена ОСОБА_3 в найближчий виплатний період. Для вірного відображення суми доплати за період з 07.10.2009 по 31.12.2014, Головним управлінням 03.09.2024 № 1500-0308-5/135616 направлено запит до Пенсійного фонду України щодо ініціювання перерахунку пенсії модулем "Макетна обробка". Після отримання дозволу рішення суду буде виконано в повному обсязі. Стосовно виплати компенсації втрати частини доходу повідомлено, що оскільки у зазначених рішеннях суду відсутні будь-які інші зобов`язання Головного управління, то для виплати компенсації втрати частини доходу ОСОБА_3 немає підстав.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст.24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. 
Частиною 1 ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі – Закон №1058-ІV) передбачалося, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Згідно зі статтею 51 цього Закону у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 № 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону №1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону № 1058-ІVвтратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Як зазначено в Рішенні Конституційний Суд України №25-рп/2009 оспорюваними нормами Закону №1058-ІV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі “Пічкур проти України”, яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії, як таке, стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). 
Отже, позивач, як громадянин України, має право на виплату призначеної йому пенсії незалежно від фактичного місця проживання.
Правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 11.07.2019 року у справі №812/564/18, від 05.02.2020 року у справі №501/28/17. 
Відповідно до ст.19 Закону № 1788-XII, пенсії за віком призначаються в розмірі 55 процентів заробітку (стаття 64), але не нижче мінімального розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії.
Працівникам, зайнятим на роботах, передбачених пунктом "а" статті 13 і статтею 14 цього Закону, за кожний рік роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах, пенсія збільшується на 1 процент заробітку.
Мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету. В умовах кризового стану економіки та спаду виробництва мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі не нижче межі малозабезпеченості.
Мінімальний розмір пенсії за віком підвищується у зв`язку із збільшенням величини вартості мінімального споживчого бюджету чи межі малозабезпеченості.
Максимальний розмір пенсії не може перевищувати трьох, а для працівників, зайнятих на роботах, передбачених пунктом "а" статті 13 і статтею 14 цього Закону, - чотирьох мінімальних пенсій за віком.
Розмір пенсії за віком, обчислений відповідно до цієї статті, не може перевищувати 75 процентів заробітку, за винятком мінімальних пенсій, підвищених за роки роботи понад 25 років у чоловіків і 20 - у жінок, а працівникам, зайнятим на роботах, передбачених пунктом "а" статті 13 і статтею 14 цього Закону, - 85 процентів заробітку.
З метою коригування рівнів пенсій, призначених до введення в дію цього Закону, провадиться їх перерахунок виходячи з рівня заробітної плати відповідних категорій працівників за станом на 1 січня 1992 року.
01.01.2004 р. набув чинності Закон № 1058-IV, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом (далі Закон № 1058-IV).
Пунктом 15 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV у редакції на дату його прийняття було встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Пунктом 4 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV у редакції на дату його прийняття також було передбачено, що у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
01.10.2011 р. набув чинності Закон України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 р. № 3668-VI (далі - Закон № 3668-VI).
Законом № 3668-VI розділ XV Закону № 1058-IV доповнено пунктом 4-1 такого змісту:
Для осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", крім тих, яким після набрання чинності зазначеним Законом здійснювався перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за періоди страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії:
мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений абзацом першим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за наявності у чоловіків 25 років, а у жінок 20 років страхового стажу;
збільшення пенсії, передбачене абзацом другим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам.
Закон № 3668-VI набрав чинності 01.10.2011 р., після того як позивачці призначено пенсію за віком, що не заперечується сторонами.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач має страховий стаж 37 років 3 місяців у зв`язку з чим суд дійшов висновку про розповсюдження на нього приписів ст.28 Закону № 1058-ІV з урахуванням пункту 4-1 Прикінцевих положень цього Закону.
Крім того, відповідно до абз.3 ч.2 ст.27 Закону № 1058-ІV, розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому ч.ч.1, 2 ст.42 цього Закону.
Суд звертає також увагу, що ст.43 Закону № 1058-ІV регламентовані питання щодо перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом.
Згідно ч.ч.1, 2 ст.43 Закону № 1058-ІV перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абз.1 ч.1 ст.40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до ч.2 ст.40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.
За визначенням ст.1 Закону № 1058-ІV, мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.
Стаття 28 Закону № 1058-ІV визначає мінімальний розмір пенсії за віком.
У редакції, чинній на дату поновлення позивачці пенсії, ч.1 ст.28 Закону № 1058-ІV передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.
За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.
Відповідно до ч.ч.2-3 ст.28 Закону № 1058-ІV з 1 січня 2018 року для осіб, які досягли віку 65 років, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі 40 відсотків мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, але не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено абзацом першим частини першої цієї статті, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі, пропорційному до наявного страхового стажу, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
Отже, наведеними нормами встановлено право на отримання особою мінімальної пенсії за віком за умови виконання двох умов - досягнення пенсійного віку та наявність необхідного страхового стажу.
Суд констатує наявність у позивача цих умов та виникнення права на отримання мінімальної пенсії за віком.
Разом з тим, відповідач не дотримався вказаних вище норм Закону №1058-ІV при перерахунку пенсії позивача після поновлення її виплати, не застосувавши мінімальний розмір пенсії, відповідно до ст. 28 Закону №1058-ІV, а призначивши йому в твердому розмірі 56,00 грн. за наявності страхового стажу 37 років 3 місяці.
Згідно з ч.ч.2-3 ст.42 Закону № 1058-IV, яка регулює питання індексації та перерахунку пенсій, для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.
З 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.
Із наведеного правового регулювання слідує, що з дня поновлення виплати пенсії позивач користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії згідно вимог Закону №1058-IV та будь-яких обмежень прав, як пенсіонера, якому призначено виплату пенсії за рішенням суду, наведеним Законом не встановлено.
Крім того, перерахунок пенсій здійснюється автоматизованим способом за матеріалами пенсійних справ, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
Отже, при поновленні позивачу пенсії відповідачем безпідставно відповідачем безпідставно визначено пенсію в твердому розмірі, оскільки Закон України №1058 не містить застережень щодо встановлення твердого розміру пенсійної виплати та заборону перерахунків пенсій осіб, які постійно проживають за межами України.
Крім того, Законами України "Про Державний бюджет України" на відповідний рік передбачається зростання мінімальної заробітної плати, у зв`язку з чим пенсійний орган в автоматичному режимі перераховує мінімальний розмір пенсійних виплат для непрацюючих пенсіонерів, які досягли віку 65 років та мають страховий стаж не менше 30 років для жінок та 35 років для чоловіків, а тому посилання відповідача на відсутність у рішенні суду щодо зобов`язання проведення перерахунку пенсії у разі збільшення розмірів мінімальної пенсії позивачу є безпідставними.
На підставі наведеного суд доходить висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області допущено протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати позивачу пенсії за віком у законодавчо встановлених розмірах, з урахуванням збільшення розмірів мінімальної пенсії за віком, що призвело до порушення його права на належний розрахунок пенсії та подальшого підвищення її розміру відповідно до приписів ст.42 Закону № 1058-ІV.
Що стосується нарахування щомісячного підвищення до пенсії як дитині війни, суд зазначає наступне. 
Правовий статус дітей війни і визначення основи їх соціального захисту та гарантії їх соціальної захищеності шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки регулюється Законом України «Про соціальний захист дітей війни».
Статтею 1 вищевказаного закону передбачено, що дитина війни - особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років; державна соціальна гарантія - встановлений цим Законом мінімальний розмір державної соціальної допомоги, а також пільги з метою надання соціальної підтримки дітям війни.
З метою реалізації Закону України «Про соціальний захист дітей війни» наказом Міністерства праці та соціальної політики України №107 від 05.04.2006 затверджено Порядок посвідчення права особи на пільги відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни».
Відповідно до п. 2 вищевказаного порядку штамп за формою, наведеною у додатку, який проставляється у пенсійних посвідченнях, засвідчує належність особи до категорії дітей війни.
Згідно постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 19.12.2011 №8 За приписами статті 1 Закону від 18 листопада 2004 року №2195-IV дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. Тобто до категорії дітей війни належать громадяни України, які народилися у період із 3 вересня 1927 року по 2 вересня 1945 року.
Для підтвердження статусу дитини війни у позивача судам необхідно встановити дату народження та належність до громадянства України.
З копії наданого паспорту громадянина України для виїзду за кордон встановлено, що позивач підпадає під категорію дітей війни.
Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.
У зв`язку з вищевикладеним ОСОБА_1 має право на нарахування щомісячного підвищення до пенсії як дитині війни.
Щодо компенсації втрати частини доходу, суд зазначає наступне. 
Згідно ст.2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. 
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством). 
Згідно ст. 3 Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). 
Згідно ст. 4 Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. 
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 травня 2020 року по справі № 815/1226/18, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести ОСОБА_1 поновлення та виплату пенсії за віком з 07 жовтня 2009 року відповідно до Закону № 1058-IV, в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі, з компенсацією втрати частини доходів. 
У даному випадку Суд вирішив питання щодо майнових прав - "пенсії" та відповідальності за її не виплату - компенсація втрати частини доходів одночасно.
Відповідно до ч.1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. 
Тому відповідач має виплатити компенсацію втрати частини доходу за весь період невиплати пенсії.
Щодо строків звернення до суду, суд зазначає наступне.
Пенсія за віком призначається конкретній особі на підставі наявного страхового стажу та розміру заробітної плати, яку вона отримувала, та відповідно до відрахувань до спеціального фонду.
Пенсія за віком призначається особі один раз та виплачується державою протягом всього життя пенсіонера, крім виняткових випадків, що можуть бути встановлені законом. Водночас пенсія стає "нарахованою" в момент призначення пенсії і залишається такою ("нарахованою") до її чергової зміни.
При цьому, спеціальне законодавство у сфері соціального захисту, а саме: стаття 46 Закону № 1058-IV визначає, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Аналіз зазначених положень статті 46 Закону № 1058-IV свідчить про те, що в Україні не існувало та не існує на сьогодні жодного строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини держави в особі її компетентних органів.
Отже, якщо за національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках національної системи соціального забезпечення та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити у таких виплатах доти, доки виплати передбачено законодавством. Конституція України та Закон № 1058-ІV гарантують всім громадянам України, за певних умов, право на матеріальне забезпечення за рахунок трудових та соціальних пенсій.
Аналогічні висновки зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постапнові від 20.05.2020 року у справі № 815/1226/18.
У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду наголошує, що при первинному встановленні розміру пенсії орган Пенсійного фонду діє на підставі звернення громадянина із заявою про призначення йому пенсії. У випадках поновлення раніше призначеної пенсії органи Пенсійного фонду діють на підставі цієї ж заяви пенсіонера у строки, встановлені статтею 49 Закону № 1058-IV.
При цьому, законодавцем було чітко встановлено, що поновлення виплати пенсії проводиться протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.
Велика Палата Верховного Суду також звертає увагу на рішення ЄСПЛ від 07.11.2013 справі "Пічкур проти України" (заява № 10441/06), у якому було встановлено порушення Україною статті 14 у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.
Проте сам факт прийняття Конституційним Судом України Рішення від 07.10.2009 № 25-рп/2009 та рішення ЄСПЛ у справі "Пічкур проти України" не забезпечує необхідної правової визначеності, яка є головною умовою дії "презумпції знання закону", тим більше коли мова йде про літню людину, яка проживає в іншій країні, тобто поза інформаційним полем України.
Саме з метою забезпечення правової визначеності Конституційний Суд України у своєму рішенні звернув увагу Верховної Ради України на необхідність внесення відповідних змін до законодавства, які до цього часу не були внесені.
Водночас, відсутність чіткого законодавчого механізму щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне проживання за межі України, призвело до ситуації, за якої громадяни України були позбавлені можливості отримувати належні їм пенсійні виплати, або створювалися умови за яких пенсіонерам, які проживають за межами України, для отримання належних їм пенсійних виплат необхідно було докласти значних зусиль, зокрема, звертатись до суду.
Зважаючи на те, що нарахування пенсії в повному обсязі ("правильному" розмірі) покладається на відповідний територіальний орган Пенсійного фонду, непроведення відповідачем поновлення виплати пенсії позивачу після 07.10.2009 свідчить про те, що його бездіяльність призвела до триваючого порушення права позивача на отримання пенсійних виплат, яке було відновлено на підставі зазначеного Рішення Конституційного Суду України.
Отже, за таких обставин обмеження права пенсіонера на отримання належної йому пенсії певними строками є неприпустимим. Відновлення виплати пенсії має проводитися з дати ухвалення Рішення Конституційним Судом України від 07.10.2009 у справі № 25-рп/2009 без обмеження її виплати жодними строками.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають повному задоволенню.
Судові витрати позивачем не понесені, а тому розподілу між сторонами не підлягають.
Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд, 

ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, код ЄДРПОУ 20987385) – задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не здійснення перерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 відповідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, та бездіяльність щодо не виплати компенсації втрати частини доходу.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок розміру пенсії за віком ОСОБА_1 , відповідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, як дитині війни, із застосуванням усіх підвищень, надбавок та доплат, показників за стажем та заробітною платою, починаючи з 07.10.2009 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів за весь період невиплати пенсії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів