ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/5517/25
31 грудня 2025 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді ЧБаб`юка П.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у якому просить:
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у перерахунку з 01.04.2025 пенсії за 25 років вислуги, відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII (далі – Закон № 2262-XII) в розмірі 65% відповідних сум грошового забезпечення;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 01.07.2025 перерахунок та проводити виплату пенсії за 25 років вислуги, відповідно до пункту "а" статті 12 Закону № 2262-XII в розмірі 65% відповідних сум грошового забезпечення.
Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 проходила службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України. Після звільнення зі служби позивачу призначено пенсію за вислугу років з 01.07.2025 відповідно до пункту "б" статті 12 Закону № 2262-XII в розмірі 50% відповідних сум грошового забезпечення. У відповідь на звернення позивача про перерахунок пенсії відповідно до пункту "а" статті 12 Закону № 2262-XII відповідач листом від 18.09.2025 відмовив в такому перерахунку.
Позивач вважає таку відмову відповідача в перерахунку пенсії за вислугою років відповідно до пункту "а" статті 12 Закону № 2262-XII протиправною, бо нею дотримано всі умови необхідні для здійснення такого перерахунку, зокрема її вислуга років у пільговому обчисленні складає більше 25 років, а тому звернулася до суду з цим позовом.
Ухвалою судді від 29.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
28.11.2025 до суду від ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення.
Відповідач відзив на позов у строк встановлений судом (п`ятнадцять днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі) не подав, як і будь-які докази у спростування позовних вимог. 
Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 
Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 наказом від 30.06.2025 за №99/ОС-25 була звільнена зі служби відповідно до частини п`ятої статті 23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" від 23.06.2005 №2713-IV (далі - Закон №2713-IV) та пункту 7 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням) з посади начальника начальник сектору по роботі з персоналом Державної установи "Збаразька виправна колонія (№ 63)".
Зі змісту розрахунку вислуги років для призначення пенсії, складеного Державною установою "Збаразька виправна колонія (№ 63)" слідує, що вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення у календарному обчисленні становить: 19 років, 02 місяці 26 днів, у пільговому обчисленні становить: 25 років, 07 місяців, 24 дні, загальний трудовий стаж становить: 25 років 09 місяців 17 днів.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та з 01.07.2025 отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону № 2262-XII за 25 років страхового стажу в розмірі 50% відповідних сум грошового забезпечення.
ОСОБА_1 звернулася із заявою від 05.09.2025 до відповідача, в якій зазначила, що отримує пенсію у розмірі, обчисленому відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону № 2262-ХІІ, проте має вислугу років 25 років 09 місяців 17 днів, та просила здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до пункту "а" частини 1 статті 13 Закону № 2262-ХІІ.
Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом від 18.09.2025 у перерахунку пенсії відмовило, зазначивши, що питання підготовки і подання документів для призначення пенсії, в тому складі і складання розрахунку вислуги років належить до компетенції уповноважених структурних підрозділів силових міністерств та відомств. Вказано, що позивачку звільнено 30.06.2025, а відповідно до п. "а" ст.12 Закону № 2262-ХІІ, пенсія за вислугу років призначається особам, якщо вони звільнені з 01.10.2020 і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше. Вказано, що на даний час виплата пенсії проводиться за 25 років страхового стажу в розмірі 50% відповідних сум грошового забезпечення.
Позивач, вважаючи порушеними його права на пенсійне забезпечення, звернулася до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до частини 1 статті 23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" від 23.06.2005 №2713-IV держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України.
За нормами частини третьої статті 23 Закону № 2713-IV пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону №2262-XII. При звільненні зі служби особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист" від 24 березня 1998 року № 203/98-ВР.
Частиною четвертою статті 23 Закону № 2713-IV визначено, що особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів; особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця, а в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України.
За змістом пункту "а" частини 1 статті 12 Закону №2262-ХІІ пенсія за вислугу років особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону, призначається незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
Відповідно до пункту "б" частини 1 статті 12 Закону №2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "з" статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України.
Положеннями Закону №2262-ХІІ визначено умови призначення пенсії за вислугою років (стаття 12) та види служби і періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а також розмір пенсії за вислугу років (стаття 13).
Так, відповідно до статті 13 Закону №2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначаються в таких розмірах:
а) особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", звільненим зі служби у Службі судової охорони, Державному бюро розслідувань та звільненим зі служби у Національному антикорупційному бюро України за віком чи через хворобу, звільненим зі служби в органах та підрозділах цивільного захисту за віком чи за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;
б) особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт "б" статті 12): за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);
Відповідно до статті 17-1 Закону №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Досліджуючи природу пільгового зарахування вислуги років особі, яка проходила службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 14.04.2021 у справі №480/4241/18 зробив висновок, що таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.
Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ.
У зазначеній постанові судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду констатувала, що право на пільговий залік вислуги років для осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби передбачене Законом № 2713-IV, у зв`язку з чим зазначені особи мають право на призначення пенсії за вислугу років із зарахуванням такої вислуги в пільговому обчисленні.
Таким чином, право осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби на зарахування вислуги, необхідної для призначення пенсії, в пільговому обчисленні визначене в першу чергу Законом № 2713-IV і такий обрахунок вислуги років для зазначених осіб не суперечить положенням статті 12 Закону №2262-ХІІ, а лише конкретизує його, надаючи можливість зарахування зазначеним особам календарної вислуги в пільговому обчисленні, у зв`язку зі специфічними умовами праці колишніх працівників кримінально-виконавчої служби.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18.02.2025 у справі №520/14878/23 та у постанові Верховного Суду від 26.02.2025 у справі №560/14729/23, від 13.03.2025 у справі № 160/9410/24 та від 11.03.2025 у справі № 160/31127/23 за подібних обставин справи. 
Судом встановлено, що вислуга років позивача на день звільнення становить: у календарному обчисленні - 19 років 02 місяці 26 днів; у пільговому обчисленні - 25 років 07 місяців 24 дні; загальний трудовий стаж - 25 років 09 місяців 17 днів.
Оскільки вислуга років позивача, враховуючи час служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, яка підлягає зарахуванню на пільгових умовах, становить 25 років 07 місяців 24 дні, то позивач набув право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту "а" статті 12 Закону №2262-ХІІ.
При цьому як право позивача на пенсію, так і розмір пенсії позивача в цілому належить обчислювати виходячи з її пільгової вислуги років, яка складає 25 років, що відповідає умовам пункту "а" частини першої статті 13 Закону №2262-ХІІ.
Виходячи з положень цієї норми відсотковий розмір пенсії відповідних сум грошового забезпечення має обчислюватися таким чином: за вислугу 20 років - 50 відсотків, за кожен рік вислугу років понад 20 років - 3 відсотки. При цьому статтею 13 Закону №2262-XII передбачено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення.
Враховуючи викладене, перерахунок пенсії позивачу має проводитися з розрахунку 65 відсотків відповідних сум грошового забезпечення.
Щодо дати, з якої необхідно здійснити перерахунок та виплату пенсії, суд зазначає наступне.
Відповідно до пунктів 6, 17, 18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року №3-1, днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою – дати їх відправлення. У разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику (посадовій особі уповноваженого структурного підрозділу) роз`яснюється, які документи необхідно надати додатково. При поданні документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою. Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії. Рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії оформляється розпорядженням органу, що призначає пенсії.
Згідно з частиною третьою статті 50 Закону №2262-ХІІ пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.
Як вбачається із протоколу про призначення пенсії за пенсійною справою №1906010513, пенсія позивачу за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ призначена з 01.07.2025.
Враховуючи, що позивач набула право на призначення пенсії за вислугу років, яка призначена та обчислена неправомірно з вини пенсійного органу, суд доходить висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії позивачу за вислугу років з 01.07.2025, з урахуванням виплачених сум пенсії.
Стосовно способу захисту порушених прав, то в даному випадку відповідач допустив не протиправну бездіяльність, а саме вчинив протиправні дії щодо відмови у перерахунку пенсії з 01.07.2025 відповідно до пункту "а" частини першої статті 12 Закону №2262-XII, яка викладена у листі від 18.09.2025. З метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії щодо відмови у перерахунку пенсії.
У разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.
Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд.
Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки під час розгляду вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але й у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити певні дії після скасування його адміністративного акта.
Зважаючи на вищевикладене, суд констатує наявність правових підстав для зобов`язання відповідача вчинити конкретні дії, а саме: зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з 01.07.2025 відповідно до пункту "а" статті 12, пункту "а" статті 13 Закону №2262-XII, з розрахунку 65% від відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум.
Що стосується позовної вимоги про зобов`язання відповідача проводити виплату пенсії у вказаному розмірі, то у задоволенні цієї позовної вимоги необхідно відмовити як передчасної, оскільки суд не вправі зобов`язувати відповідача вчинити певні дії на майбутнє. 
З урахуванням вищевикладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги задовольнити частково. 
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII в розмірі 65% відповідних сум грошового забезпечення.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 01.07.2025 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до пункту "а" статті 12, пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII з розрахунку 65% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено 31 грудня 2025 року.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ); 
відповідач:
- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46001, код ЄДРПОУ 14035769). 
Головуючий суддя Баб`юк П.М.