12.01.26
22-ц/812/117/26

Єдиний унікальний номер судової справи: 487/5846/24
Провадження №22-ц/812/117/26 Суддя-доповідач апеляційного суду - Самчишина Н.В.

Постанова
Іменем України
12 січня 2026 року м. Миколаїв справа № 487/5846/24
Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого – судді Самчишиної Н.В., суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання – Шурмою Є.М.,
без участі учасників справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2025 року, постановлену у складі головуючого судді Нікітіна Д.Г. в приміщенні цього ж суду в м. Миколаєві, повний текст складено того ж дня, за заявою ОСОБА_2 про скасування судового наказу Заводського районного суду м. Миколаєва №487/5846/24 від 16 липня 2024 року, 

установив:

02 липня 2024 року ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» звернулося до суду із заявою до боржника ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення боргу за спожиту теплову енергію за період з 01 листопада 2021 року по 01 травня 2024 року на суму 14 376 грн 70 коп. та за період з 01 грудня 2021 року по 01 лютого 2022 року три відсотки річних в сумі 2 грн 24 коп.
16 липня 2024 року суддею Заводського районного суду міста Миколаєва видано судовий наказ, за яким з ОСОБА_2 стягнуто борг в сумі 14 376 грн 70 коп. та судові витрати в сумі 302 грн 80 коп.
31 липня 2025 року через електронну пошту та 05 серпня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу.
28 жовтня 2025 року дружина заявника ОСОБА_1 надала до суду заяву про доручення до матеріалів справи свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та квитанцію про сплачений судовий збір за подачу вказаної заяви.
Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2025 року зупинено провадження у справі до залучення правонаступника боржника.
Не погодившись з ухвалою суду, особа, яка не брала участі у справі - ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду. 
Зазначала, що ухвала суду не відповідає вимогами ст. 263 ЦПК України щодо обґрунтованості та вмотивованості. Суд не може виправдовувати затягування зі скасуванням завідомо недійсного судового наказу очікуванням правонаступництва, якщо фактична недійсність наказу очевидна. Така позиція ґрунтується на принципі законності та захисту прав, оскільки суд зобов`язаний діяти відповідно до закону та не допускати дії недійсного акту, навіть якщо очікується перехід прав до іншої особи. Якщо наказ є завідомо недійсним тобто його недійсність є очевидною, виходячи з поданих фактів, суд повинен його скасувати негайно. Очікування правонаступництва не може бути підставою для затягування скасування наказу. Навіть якщо одна сторона замінить іншу (в її випадку вона є спадкоємицею першої черги, як дружина померлого ОСОБА_2 ), це не виправдовує збереження дії недійсного судового наказу.
Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу стягувач не скористався.
Учасники справи подали заяви про розгляд справи у їхню відсутність.
Перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
За змістом ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Вказані норми процесуального закону встановлюють порядок та спосіб апеляційного оскарження судового рішення, який можливий у тому разі, коли суд вирішив питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не брали участі у справі.
У постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 2- 4392/09, постанові від 16 жовтня 2019 року у справі № 638/21181/15-ц, постанові від 11 вересня 2019 року у справі № 705/2-1281/2010 Верховний Суд дійшов висновку, що особи, які не брали участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку лише ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють або припиняють права і обов`язки цих осіб. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасниками справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, при чому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.
У постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 1715/2798/12 також зазначається, що в залежності від того, чи вирішувалось судовим рішенням питання про права та обов`язки особи, яка його оскаржує, визначається право на оскарження такого рішення. Судове рішення, що оскаржується особою, яка не залучалась до розгляду справи, повинно безпосередньо впливати на обсяг прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або містити судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.
Постановляючи оскаржувану ухвалу про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки у справі помер боржник, а спірні правовідносини допускають правонаступництво, наявні, визначені п.1 ч. 1 ст.251 ЦПК України, підстави для зупинення провадження у справі до залучення до участі у справі правонаступника (п.1 ч.1 ст.253 ЦПК України).
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Як вбачається з матеріалів справи ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» звернулося до суду із заявою до боржника ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення боргу за спожиту теплову енергію за період з 01 листопада 2021 року по 01 травня 2024 року на суму 14 376 грн 70 коп. та за період з 01 грудня 2021 року по 01 лютого 2022 року три відсотки річних в сумі 2 грн 24 коп.
16 липня 2024 року суддею Заводського районного суду міста Миколаєва видано судовий наказ, за яким з ОСОБА_2 стягнуто борг в сумі 14 376 грн 70 коп. та судові витрати в сумі 302 грн 80 коп.
31 липня 2025 року через електронну пошту та 05 серпня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу.
Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 серпня 2025 року заява боржника ОСОБА_2 про скасування судового наказу повернута заявникові.
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 17 жовтня 2025 року ухвала суду першої інстанції від 18 серпня 2025 року скасована і направлено справу для продовження розгляду відповідно до статті 170 ЦПК України. 
ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 20 жовтня 2025 року. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.
Згідно з ч.1 ст.55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
Таким чином, процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку із вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.
В основі процесуального правонаступництва лежить правонаступництво в матеріальному праві, яке настало після відкриття провадження в цивільній справі.
У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
У відповідності до ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Предметом розгляду у цій справі є стягнення боргу за спожиту теплову енергію.
Правовідносини, що виникли між ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» та померлим ОСОБА_2 стосуються стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію.
Таким чином, виходячи з положень ст.1219 ЦК України, яка містить вичерпний перелік прав та обов`язків особи, які не входять до складу спадщини, вимоги щодо стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію є такими, що допускають правонаступництво.
За таких обставин висновок суду першої інстанції про те, що оскільки спірні правовідносини допускають правонаступництво, наявні підстави для зупинення провадження, що є обов`язком суду, є правильним.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність, зводяться фактично до власного тлумачення заявником норм матеріального права.
Отже, оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, ЦПК України, суд-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова 

Повна постанова складена 12 січня 2026 року.