ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року	Львів	Справа № 380/15643/24 пров. № А/857/23112/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді: Носа С.П.;
суддів: Гуляка В.В., Ільчишин Н.В.;
за участю секретаря судового засідання - Головка О.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства "Львівський локомотиворемонтний завод" та Західного офісу Держаудитслужби на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року у справі № 380/15643/24 за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Львівський локомотиворемонтний завод" до Західного офісу Держаудитслужби про визнання протиправною та скасування вимоги,-
суддя(і) у І інстанції Кухар Н.А.,
час ухвалення рішення не зазначено,
місце ухвалення рішення м. Львів,
дата складення повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Львівський локомотиворемонтний завод" (далі – позивач, ПАТ «Львівський локомотиворемонтний завод») звернулося у Львівський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Західного офісу Держаудитслужби (далі – відповідач), у якому просило визнати протиправним та скасувати вимогу Західного офісу Держаудитслужби №131305-14/5071-2024 від 27.06.2024 року «Про усунення виявлених порушень і недоліків»:
- в частині вжиття заходів щодо стягнення з АТ «Укрзалізниця» 4 261 570,00 фактичних витрат за надані ПрАТ «ЛЛРЗ» послуг зі зберігання металобрухту;
- в частині вжиття заходів щодо відшкодування (стягнення) втрат фінансових ресурсів на суму 42130,00 грн. за порушення норм ст. ст. 130-136 КЗпПУ, 1212 ЦКУ (щодо нарахування заробітної плати заступнику генерального директору).
Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач під час проведення ревізії питань фінансово-господарської діяльності та винесення вимоги необгрунтовано нарахував відшкодування витрат за послуги зі зберігання металобрухту та території ПрАТ «ЛЛРЗ» в розмірі 4 177 200,00 грн, так як п. 5, 6 Договору на капітальний ремонт лінійного обладнання визначає право сторін на укладення договору щодо фактичного відшкодування витрат за зберігання металобрухту, а не обов`язок, невчасне вивезення металобрухту зумовлене об`єктивними обставинами в умовах воєнного стану. Крім того, у вимозі відповідача зобов`язано стягнути з винних осіб 42 130,00 грн зайво нарахованої заступнику генерального директора доплати за виконання обов`язків генерального директора. Таку вимогу позивач вважає безпідставною, так як п 3.1.4 Трудового договору №46/2023 від 01.03.2023 року та п 3.1.4 трудового договору №41 від 18.02.2022, що були укладені між позивачем та працівником ОСОБА_1 передбачено, що у період тимчасового здійснення працівником повноважень генерального директора виплачується заробітна плата у розмірі 120 000 грн пропорційно до відпрацьованого часу. У даному випадку має місце переміщення (тимчасове переведення) працівника на посаду гендиректора на період його відсутності, відтак про жодну доплату за виконання додаткових обов`язків поруч з виконанням власних посадових обов`язків не йдеться, а йдеться про оплату праці за виконану роботу.
Позивач вважаючи, вимогу Західного офісу Держаудитслужби протиправною, звернувся з даним позовом до суду першої інстанції за захистом своїх прав.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною та скасовано вимогу Західного офісу Держаудитслужби №131305-14/5071-2024 від 27.06.2024 року «Про усунення виявлених порушень і недоліків» в частині вжиття заходів щодо стягнення з АТ «Укрзалізниця» 4 261 570,00 фактичних витрат за надані послуги зі зберігання металобрухту.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Західного офісу Держаудитслужби на користь Приватного акціонерного товариства "Львівський локомотиворемонтний завод" судовий збір у розмірі 29 648,05 грн.
Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство "Львівський локомотиворемонтний завод" подало апеляційну скаргу, в якій висловило прохання скасувати оскаржуване рішення частково (в частині вжиття заходів щодо відшкодування (стягнення) втрат фінансових ресурсів на суму 42 130,00 гривень за порушення норм статей 130-136 КзПП, 1212 ЦКУ (щодо нарахування заробітної плати заступнику генерального директора)) і ухвалити нове судове рішення у цій частині, яким визнати протиправною та скасувати вимогу Західного офісу Держаудитслужби № 131305-14/5071-2024 від 27.06.2024 року «Про усунення виявлених порушень і недоліків» в частині вжиття заходів щодо відшкодування (стягнення) втрат фінансових ресурсів на суму 42 130,00 гривень за порушення норм статей 130-136 КзПП, 1212 ЦКУ (щодо нарахування заробітної плати заступнику генерального директора) з мотивів викладених у апеляційній скарзі.
Також, з рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач, який подав апеляційну скаргу на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року, в якій просить скасувати його частково, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви Приватного акціонерного товариства "Львівський локомотиворемонтний завод" до Західного офісу Держаудитслужби про визнання протиправною та скасування вимоги Західного офісу Держаудитслужби №131305 14/5071-2024 від 27.06.2024 року «Про усунення виявлених порушень і недоліків» в частині вжиття заходів щодо стягнення з АТ «Укрзалізниця» 4 261 570,00 фактичних витрат за надані послуги зі зберігання металобрухту відмовити з мотивів викладених у апеляційній скарзі.
Представники відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином відповідач був повідомлений про час і дату розгляду адміністративної справи, що не перешкоджає її розгляду без його участі відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг у їх сукупності, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ПАТ «Львівський локомотиворемонтний завод слід залишити без задоволення, а апеляційну скаргу Західного офісу Держаудитслужби задовольнити з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до пункту 1.3.3.1 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Західного офісу Держаудитслужби на ІІ квартал 2024 року відповідачем проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності приватного акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод» (далі – ПрАТ «ЛЛРЗ», Товариство) за період з 01.07.2022 по 31.12.2023 року за результатами якої складено акт ревізії від 31.05.2024 № 131305-21/3 (далі – Акт ревізії). 
Під час проведення перевірки встановлено, що за період з 01.07.2022 по 31.12.2023 виконання ПрАТ «ЛЛРЗ» робіт з модернізації тягового рухомого складу та ремонту лінійного обладнання локомотивів для підрозділів АТ «Укрзалізниця» (в т.ч. афілійованих) здійснювалось на підставі укладених договорів, а саме: від 10.11.2020 № 255/2020- ЦЮ; від 21.01.2022 № 5/2022-ЦЮ; від 21.02.2022 № 129/2022-ЦЮ; від 20.06.2022 № ВС/44/2022-ЦЮ; від 28.09.2022 № ВС/86/2022-ЦЮ; від 10.10.2022 №№ ВС/90/2022-ЦЮ, ВС/91/2022-ЦЮ, ВС/92/2022-ЦЮ, ВС/93/2022-ЦЮ; від 26.12.2022 №№ ВС/137/2022- ЦЮ, ВС/139/2022-ЦЮ, ВС/146/2022-ЦЮ, ВС/147/2022-ЦЮ, ВС/148/2022-ЦЮ, ВС/149/2022-ЦЮ; від 31.03.2023 №№ ВС/36/2023-ЦЮ, ВС/37/2023-ЦЮ; від 24.04.2023 №№ ВС/59/2023-ЦЮ, ВС/60/2023-ЦЮ; від 11.05.2023 № ВС/77/2023-ЦЮ; від 15.09.2023 № ВС/163/2023-ЦЮ; від 03.02.2022 №№ 104/2022-ЦЮ, 104/2022-ЦЮ; від 07.02.2022 № №109/2022-ЦЮ, 110/2022-ЦЮ, 116/2022-ЦЮ; від 10.02.2022 № 122/2022-ЦЮ; від 30.05.2022 № ВС/36/2022-ЦЮ; від 07.06.2022 ВС/38/2022-ЦЮ; від 28.06.2022 № ВС/51/2022-ЦЮ; від 12.08.2022 № ВС/70/2022-ЦЮ; від 30.11.2022 № ВС/114/2022-ЦЮ; від 26.12.2022 №№ ВС/130/2022-ЦЮ, ВС/155/2022-ЦЮ; від 07.04.2023 №№ ВС/46/2023- ЦЮ, ВС/47/2023-ЦЮ, ВС/48/2023-ЦЮ, ВС/49/2023-ЦЮ, ВС/50/2023-ЦЮ, ВС/51/2023- ЦЮ; від 01.05.2023 № ВС/68/2023-ЦЮ; від 19.05.2023 ВС/80/2023-ЦЮ; від 10.07.2023 №№ ВС/122/2023-ЦЮ, № ВС/123/2023-ЦЮ; від 14.07.2023 ВС/124/2023-ЦЮ; від 28.08.2023 № ВС/157/2023-ЦЮ; від 21.09.2023 № ВС/190/2023-ЦЮ; від 29.09.2023 № ВС/179/2023-ЦЮ; від 04.10.2023 № ВС/200/2023-ЦЮ; від 16.10.2023 № ВС/199/2023- ЦЮ; від 25.10.2023 ВС/222/2023-ЦЮ; від 10.11.2023 №№ ВС/240/2023-ЦЮ, ВС/242/2023-ЦЮ, ВС/243/2023-ЦЮ; від 01.12.2023 №№ ВС/260/2023-ЦЮ, ВС/262/2023-ЦЮ; від 14.12.2023 №№ ВС/266/2023-ЦЮ, ВС/267/2023-ЦЮ. 
Перевіркою виконання умов вищенаведених договорів встановлено порушення в частині відшкодування фактичних витрат із зберігання металобрухту.
Згідно з пунктом 5.6 договору № ВС/90/2022-ЦЮ отримувач зобов`язується укласти договір з Виконавцем на відшкодування фактичних витрат Виконавцю за зберігання металобрухту на території Виконавця на строк, який перевищує 30 (тридцять) робочих днів після закінчення капітального ремонту кожної одиниці ТРС. 
Порівнянням даних оборотних відомостей по рахунку 0239 «Матеріальні цінності на відповідальному зберіганні (Деповський брухт»)» (Обігова відомість деповського брухту) за період з 01.07.2023 по 31.12.2023 підтверджено факти зберігання металобрухту терміном понад 30 робочих днів після закінчення модернізації кожної одиниці тягового рухомого складу.
Ревізією встановлено, що доходи від послуг зберігання металобрухту на території ПрАТ «ЛЛРЗ» по бухгалтерському рахунку 703 «Дохід від реалізації робіт і послуг» за період з 01.07.2022 по 31.12.2022 не відображено (такі операції відсутні). 
Під час контрольного заходу вручено письмовий запит, щодо надання договорів на відшкодування фактичних витрат зі зберігання металобрухту та первинних документів щодо виконання зобов`язань по зазначених договорах. 
Однак на зазначений запит представлено документи (в тому числі журнали реєстрації договорів) та інформацію, відповідно до яких договори відшкодування фактичних витрат зі зберігання металобрухту не укладались та відповідно не реєструвались. 
Під час ревізії на підставі вищезазначених калькуляцій, актів приймання-передачі металобрухту, видаткових накладних та даних бухгалтерського обліку по відповідних рахунках проведено розрахунок фактичної вартості зберігання та супроводжувальних послуг (заготовку) виходячи з вартості зберігання на відповідні періоди та фактичного терміну зберігання металобрухту (понад 30 робочих днів після закінчення капітального ремонту кожної одиниці ТРС чи ремонту лінійного обладнання локомотивів) який за період з 01.07.2022 по 31.12.2023 становив 4 177 266,37 гривні. 
Ревізією вказаного питання встановлено недоотримання належних доходів за наявні послуги зі зберігання металобрухту та супроводжувальних послуг (заготовку) на загальну суму 4 177 266,37 грн.
Під час ревізії встановлено що, економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників ПрАТ «ЛЛРЗ» здійснювалися на підставі Колективних договорів на 2022 - 2023 роки укладених між правлінням Товариства і профспілковим комітетом ПрАТ «ЛЛРЗ» (далі – Колективний договір) з внесеними змінами та доповненнями, зареєстрованими Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради за № 111 від 16.08.2022, за № 127 від 09.09.2022, за № 192 від 03.11.2023 року. 
Відповідно до пунктів 3.5 Колективних договорів, адміністрація Товариства зобов`язується забезпечити дотримання вимог чинного законодавства щодо оплати праці відповідно до Кодексу законів про працю України, Закону України «Про оплату праці», інших законодавчих та нормативних актів.
Відповідно до розділу 3 пунктів 3.21 Колективних договорів ПрАТ «ЛЛРЗ» запроваджено для працівників Товариства доплати за розширення зони обслуговування або збільшення обсягу робіт, за виконання тимчасово відсутнього працівника, за суміщення професій (посад) (Додаток №4 до Колективного договору) в межах фонду оплати праці структурного підрозділу. Доплата за виконання обов`язків тимчасово відсутніх керівників їхнім штатним заступникам не виплачується. Доплата працівникам, за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника встановлюється до 100% тарифної ставки (окладу) відсутнього працівника. 
Під час ревізії встановлено, що в період відсутності т.з.п. генерального директора ПрАТ «ЛЛРЗ» Єрошка Є.Б. (відрядження, тимчасова непрацездатність), здійснювати повноваження т.з.п. генерального директора ПрАТ «ЛЛРЗ» покладено на ОСОБА_1 з 01.07.2022 по 19.02.2023 заступник генерального директора з фінансів, з 01.03.2023 по 31.12.2023 - заступник генерального директора з економіки та фінансів ПрАТ «ЛЛРЗ». 
Так, відповідно до наказу від 29.11.2022 № 3695-ОС, в якому вказано, що у зв`язку з відрядженням до Києва 22.11.2022 т.з.п. генерального директора ОСОБА_2 , здійснення повноважень генерального директора покладено на заступника генерального директора з фінансів ПрАТ «ЛЛРЗ» ОСОБА_1 . 
Контрольним заходом встановлено, що накази щодо виконання обов`язків т.з.п. генерального директора ОСОБА_1 підписані т.з.п. ОСОБА_2 та погоджені: заступником генерального директора з персоналу; начальником відділу кадрів адміністрування та навчання персоналу; начальником юридичного відділу. 
Окрім цього, із з вищезазначеними наказами ознайомлена ОСОБА_1 .
Перевіркою встановлено, що з працівником ОСОБА_1 укладено трудові договори (далі - Договір) від 18.02.2022 №41, від 01.03.2023 № 46/2023. 
У лютому 2022 року з працівником ОСОБА_1 укладено трудовий договір від 18.02.2022 № 41. 
Відповідно до 1.2 Договору Працівник приймається на роботу у ПрАТ «ЛЛРЗ» на посаду заступника генерального директора з фінансів на строк з 19.02.2022 по 19.02.2023 року. 
Відповідно до трудового договору від 01.03.2023 №46/2023, ОСОБА_1 , прийнято на посаду заступника генерального директора з економіки та фінансів ПрАТ «ЛЛРЗ» на строк з 01.03.2023 по 29.02.2024 року. 
Відповідно до пунктів 1.6 Договорів Працівник безпосередньо підпорядковується і підзвітний одноосібному виконавчому органу Товариства, Генеральному директору Товариства (особі, яка тимчасово здійснює повноваження Генерального директора Товариства) в межах встановлених законодавством України, Статутом Товариства, іншими нормативними документами, цим Договором та локальними актами Товариства. 
Відповідно до пунктів 3.1.2 Договорів, премії, доплати та надбавки Працівнику виплачуються, у випадках, які передбачені діючими положеннями Товариства та Колективним договором Товариства на підставі окремого розпорядчого документа генерального директора чи Загальних зборів Товариства.
Відповідно до пунктів 3.1.1 Договорів, встановлено місячний посадовий оклад у розмірі 96 000,0 гривень. 
Згідно з пунктом 3.1.4 Договорів у період т.з.п. генерального директора Товариства (виконання обов`язків генерального директора) Працівнику виплачується місячна заробітна плата у розмірі 120 000,0 гривень. 
Ревізією встановлено, що відповідно до табелів обліку використання робочого часу за листопад 2022, за грудень 2022, за січень 2023, за квітень 2023, за червень 2023, за липень 2023 року, за серпень 2023, за вересень 2023 та жовтень 2023 року за час відсутності т.з.п. генерального директора ОСОБА_2 (відрядження, лікарняний) у вказаних місяцях ОСОБА_1 протабельовано, як тимчасово здійснення повноважень генерального директора ПрАТ «ЛЛРЗ». 
Табелі обліку використання робочого часу за період з 01.11.2022 по 31.12.2023, підписані начальником відділу кадрів ОСОБА_3 , керівником ОСОБА_2 та фахівцем з кадрового адміністрування ОСОБА_4 . 
Ревізією встановлено, що відповідно до карток по нарахуванню заробітної плати, ОСОБА_1 нараховано та виплачено заробітної плати (доплату) за виконання т.з.п. генерального директора на загальну суму 38 857,31 гривні. 
Виходячи з вищенаведеного, на порушення вимог статті 105 Кодексу закону про працю України, пунктів 3.21 Колективних договорів ПрАТ «ЛЛРЗ», пунктів 3.1.2 трудових договорів, ОСОБА_1 за період з 01.11.2022 по 31.12.2023 зайво нараховано та виплачено заробітної плати за виконання обов`язків генерального директора ПрАТ «ЛЛРЗ» на загальну суму 38 857,31 грн, нарахування на соціальні виплати склали 3 267,89 грн, чим завдано втрат (збитків) фінансових (ресурсів) Товариству на загальну суму 42 125,20 гривні.
04.06.2024 приватне акціонерне товариство «Львівський локомотиворемонтний завод» надало заперечення до акту ревізії, які були не прийняті, позаяк не спростовують викладених порушень.
27.06.2024 Західним офісом Держаудитслужби скеровано вимогу Західного офісу Держаудитслужби №131305-14/5071-2024 від 27.06.2024 року «Про усунення виявлених порушень і недоліків», у якій, серед інших вимог, вимагає:
-письмово звернутись до АТ «Укрзалізниця» з метою відшкодування фактичних витрат за надані послуги зі зберігання металобрухту на території ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» на строк, який перевищує 30 робочих днів після закінчення модернізації кожної одиниці тягового рухомого складу, а у разі необхідності вирішити питання щодо стягнення коштів в судовому порядку відповідно до вимог статті 22 Цивільного кодексу України та статей 216-229 Господарського кодексу України;
- вжити заходів щодо відшкодування (стягнення) втрат фінансових (матеріальних) ресурсів з осіб, які допустили порушення відповідно до норм статей 130-136 Кодексу законів про працю в Україні та з врахуванням норм статті 1212 Цивільного кодексу України.
Не погоджуючись з вимогами Західного офісу Держаудитслужби складеними за результатами перевірки, ПАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» звернувся з даним адміністративним позовом до суду першої інстанції.
Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції частково не правильно застосував норми матеріального права, з огляду на наступне.
Згідно ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).
Згідно ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, в тому числі суб`єктах господарювання, у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій (часток) належить суб`єктам господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.
Згідно ч. 2 ст. 1 ЗУ «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.
Згідно ч. 3 ст. 1 ЗУ «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування установлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно п. 10 ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», органу державного фінансового контролю надається право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
При цьому, Порядок проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550 (далі Порядок № 550).
Згідно п. 45 Порядку № 550, у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи органу державного фінансового контролю, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об`єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому.
Згідно п. 46 Порядку № 550, якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом державного фінансового контролю у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, та у разі надходження заперечень до нього - не пізніше ніж 10 робочих днів після надсилання висновків на такі заперечення об`єкту контролю надсилається вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.
Про усунення виявлених ревізією фактів порушення законодавства цей об`єкт контролю у строк, визначений вимогою про їх усунення, повинен інформувати відповідний орган державного фінансового контролю з поданням завірених копій первинних, розпорядчих та інших документів, що підтверджують усунення порушень.
З матеріалів справи вбачається, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності письмової вимоги Західного офісу Держаудитслужби щодо усунення виявлених ревізією порушень в частині відшкодування фактичних витрат за надані послуги зі зберігання металобрухту на території ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод» в розмірі 4 177 266,37грн. та зайво нараховано та виплачено заробітної плати за виконання обов`язків генерального директора ПрАТ «ЛЛРЗ» на загальну суму 42 125,20 гривні.
Щодо позовної вимоги в частині вжиття заходів щодо відшкодування (стягнення) витрат фінансових ресурсів за порушення норм ст. ст. 120-136 КЗпП України, 1212 ЦКУ, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Під час ревізії встановлено що, економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників ПрАТ «ЛЛРЗ» здійснювалися на підставі Колективного договору на 2022 - 2023 роки укладених між правлінням Товариства і профспілковим комітетом ПрАТ «ЛЛРЗ» зареєстрованими Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради за № 8 від 11.01.2022.
Відповідно до пунктів 3.5 Колективного договору, адміністрація Товариства зобов`язується забезпечити дотримання вимог чинного законодавства щодо оплати праці відповідно до Кодексу законів про працю України, Закону України «Про оплату праці», інших законодавчих та нормативних актів. 
Відповідно до розділу 3 пунктів 3.21 Колективного договору ПрАТ «ЛЛРЗ» запроваджено для працівників Товариства доплати за розширення зони обслуговування або збільшення обсягу робіт, за виконання тимчасово відсутнього працівника, за суміщення професій (посад) (Додаток №4 до Колективного договору) в межах фонду оплати праці структурного підрозділу. Доплата за виконання обов`язків тимчасово відсутніх керівників їхнім штатним заступникам не виплачується. 
Статтею 21 Кодексу законів про працю України встановлено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про оплату праці» встановлено структуру заробітної плати, до якої відносяться в тому числі: 1) Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки; 2) Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.
Щодо посилання позивача на те, що заступник генерального директора Тіщенко М.М. не виконувала обов`язки генерального директора, а тимчасово була переміщена в межах одного підприємства та отримувала не доплату, а заробітну плату генерального директора, колегія суддів вважає такі пояснення помилковими, які спростовуються наказами №1953-ос, 1739-ос, 1645-ос, 1358-ос, 1132-ос, 866-ос, 513-ос, 097-ос, 008-ос, 2970-ос, 2776-ос, 2695-ос, відповідно до яких генеральний директор покладає здійснення повноважень на заступника генерального директора Тіщенко М.М.
Відповідно до статті 105 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 № 332- VIII (далі – Кодекс закону про працю України) працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов`язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника. Розміри доплат за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника встановлюються на умовах, передбачених у колективному договорі. 
Отже, заміна працівника, відсутнього у зв`язку з хворобою, відпусткою, відрядженням та з інших причин, коли працівник поряд зі своєю основною роботою виконує обов`язки тимчасово відсутнього працівника, якщо посадовою інструкцією працівника передбачено виконання обов`язків іншого працівника на час його відсутності, то такі обов`язки належать до його трудової функції і виконуються без доплати, що і визначено у Колективному договорі. 
Отже, посилання позивача на п.3.1.4 трудових договорів, укладених з ОСОБА_1 , у яких визначено, що у період т.з.п. генерального директора Товариства (виконання обов`язків генерального директора) працівнику виплачується місячна заробітна плата у розмірі 120 000,0 гривень є безпідставним, так як такі суперечать КЗпП України та Колективному договору.
Колегія суддів врахувавши викладені обставини вважає, що винесена Західним офісом Держаудитслужи вимога в частині вжиття заходів по відшкодуванню (стягненню) втрат фінансових ресурсів за порушення норм ст. ст. 130-136 КЗпП України, 1212 ЦКУ є правомірною у повному обсязі та такою, яка винесена з дотриманням норм матеріального права. 
Щодо вимоги в частині вжиття заходів щодо стягнення з АТ «Укрзалізниця» 4 261 570,00 грн фактичних витрат за надані ПрАТ «ЛЛРЗ» послуг зі зберігання металобрухту, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що за період з 01.07.2022 по 31.12.2023 виконання ПрАТ «ЛЛРЗ» робіт з модернізації тягового рухомого складу та ремонту лінійного обладнання локомотивів для підрозділів АТ «Укрзалізниця» (в т.ч. афілійованих) здійснювалось на підставі укладених договорів, а саме: від 10.11.2020 № 255/2020 ЦЮ; від 21.01.2022 № 5/2022-ЦЮ; від 21.02.2022 № 129/2022-ЦЮ; від 20.06.2022 № ВС/44/2022-ЦЮ; від 28.09.2022 № ВС/86/2022-ЦЮ; від 10.10.2022 №№ ВС/90/2022-ЦЮ, ВС/91/2022-ЦЮ, ВС/92/2022-ЦЮ, ВС/93/2022-ЦЮ; від 26.12.2022 №№ ВС/137/2022 ЦЮ, ВС/139/2022-ЦЮ, ВС/146/2022-ЦЮ, ВС/147/2022-ЦЮ, ВС/148/2022-ЦЮ, ВС/149/2022-ЦЮ; від 31.03.2023 №№ ВС/36/2023-ЦЮ, ВС/37/2023-ЦЮ; від 24.04.2023 №№ ВС/59/2023-ЦЮ, ВС/60/2023-ЦЮ; від 11.05.2023 № ВС/77/2023-ЦЮ; від 15.09.2023 № ВС/163/2023-ЦЮ; від 03.02.2022 №№ 104/2022-ЦЮ, 104/2022-ЦЮ; від 07.02.2022 № №109/2022-ЦЮ, 110/2022-ЦЮ, 116/2022-ЦЮ; від 10.02.2022 № 122/2022-ЦЮ; від 30.05.2022 № ВС/36/2022-ЦЮ; від 07.06.2022 ВС/38/2022-ЦЮ; від 28.06.2022 № ВС/51/2022-ЦЮ; від 12.08.2022 № ВС/70/2022-ЦЮ; від 30.11.2022 № ВС/114/2022-ЦЮ; від 26.12.2022 №№ ВС/130/2022-ЦЮ, ВС/155/2022-ЦЮ; від 07.04.2023 №№ ВС/46/2023 ЦЮ, ВС/47/2023-ЦЮ, ВС/48/2023-ЦЮ, ВС/49/2023-ЦЮ, ВС/50/2023-ЦЮ, ВС/51/2023 ЦЮ; від 01.05.2023 № ВС/68/2023-ЦЮ; від 19.05.2023 ВС/80/2023-ЦЮ; від 10.07.2023 №№ ВС/122/2023-ЦЮ, № ВС/123/2023-ЦЮ; від 14.07.2023 ВС/124/2023-ЦЮ; від 28.08.2023 № ВС/157/2023-ЦЮ; від 21.09.2023 № ВС/190/2023-ЦЮ; від 29.09.2023 № ВС/179/2023-ЦЮ; від 04.10.2023 № ВС/200/2023-ЦЮ; від 16.10.2023 № ВС/199/2023 ЦЮ; від 25.10.2023 ВС/222/2023-ЦЮ; від 10.11.2023 №№ ВС/240/2023-ЦЮ, ВС/242/2023-ЦЮ, ВС/243/2023-ЦЮ; від 01.12.2023 №№ ВС/260/2023-ЦЮ, ВС/262/2023 ЦЮ; від 14.12.2023 №№ ВС/266/2023-ЦЮ, ВС/267/2023-ЦЮ.
Слід зазначити, що умови договорів на виконання ПрАТ «ЛЛРЗ» модернізації тягового рухомого складу та ремонту лінійного обладнання локомотивів є типовими.
Згідно з пунктом 5.6 договору № ВС/90/2022-ЦЮ отримувач зобов`язується укласти договір з Виконавцем на відшкодування фактичних витрат Виконавцю за зберігання металобрухту на території Виконавця на строк, який перевищує 30 (тридцять) робочих днів після закінчення капітального ремонту кожної одиниці ТРС.
Судом першої інстанції встановлено, що зберігання металобрухту на території Виконавця до 30 робочих днів після закінчення капітального ремонту здійснюється за рахунок позивача, а після за рахунок Замовника. 
Порівнянням даних оборотних відомостей по рахунку 0239 «Матеріальні цінності на відповідальному зберіганні (Деповський брухт»)» (Обігова відомість деповського брухту) за період з 01.07.2023 по 31.12.2023 підтверджено факти зберігання металобрухту терміном понад 30 робочих днів після закінчення модернізації кожної одиниці тягового рухомого складу.
Під час проведення відповідачем ревізії встановлено, що доходи від послуг зберігання металобрухту на території ПрАТ «ЛЛРЗ» по бухгалтерському рахунку 703 «Дохід від реалізації робіт і послуг» за період з 01.07.2022 по 31.12.2022 не відображено (такі операції відсутні).
Також, з матеріалів справи вбачається, що на підставі калькуляцій, актів приймання передачі металобрухту, видаткових накладних та даних бухгалтерського обліку по відповідних рахунках проведено розрахунок фактичної вартості зберігання та супроводжувальних послуг (заготовку) виходячи з вартості зберігання на відповідні періоди та фактичного терміну зберігання металобрухту (понад 30 робочих днів після закінчення капітального ремонту кожної одиниці ТРС чи ремонту лінійного обладнання локомотивів) який за період з 01.07.2022 по 31.12.2023 становив 4 177 266,37 гривні.
Крім того, в матеріалах справи наявна інформація від ПрАТ «ЛЛРЗ», що невчасне вивезення металобрухту зумовлене обставинами в умовах воєнного стану.
Однак, суд апеляційної інстанції не бере такий довід до уваги, оскільки вивезення отримувачами локомотивів брухту чорних та кольорових металів із території ПрАТ «ЛЛРЗ», здійснювалось у значному часовому періоді та тривало задовго до початку воєнного стану.
Щодо неможливості позивачем надання послуг із зберігання, а лише право претендування на відшкодування фактично понесених витрат на зберігання металобрухту АТ «Укрзалізниця» відповідач звертає увагу на те, що при розрахунку фактичної вартості зберігання та супроводжувальних послуг враховано лише покриття фактичних видатків (прибуток не враховувався).
Період зберігання брухту чорних та кольорових металів до 30 робочих днів (після закінчення капітального ремонту кожної одиниці ТРС чи ремонту лінійного обладнання локомотивів) до розрахунку фактичної вартості зберігання та супроводжувальних послуг не включався.
Таким чином, фактично позивач поніс витрати на зберігання, переміщення, освітлення, тощо металобрухту, але ці витрати не були компенсовані замовниками ремонтних робіт, тому понесені витрати пов`язані із зберіганням металобрухту та наданням супроводжувальних послуг в 2022 році включають витрати на збереження брухту.
З врахуванням зазначеного вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивач поніс витрати на зберігання, переміщення, освітлення, тощо металобрухту, але ці витрати не були компенсовані замовниками ремонтних робіт. Так, фактично понесені витрати пов`язані із зберіганням металобрухту та наданням супроводжувальних послуг в 2022 році включають витрати на збереження брухту.
Також, слід звернути увагу на те, що у матеріалах справи міститься надана ПрАТ «ЛЛРЗ» калькуляція на 2023 рік щодо вартості збереження брухту чорних металів за добу та розрахунок можливих неотриманих доходів. 
Однак, вищенаведений розрахунок включає в себе лише витрати на електроенергію (освітлення), витрати охорону та земельний податок. Витрати на збирання, сортування, навантаження, транспортування на склад металобрухту до вищезазначеного розрахунку не включені.
Суд апеляційної інстанції дослідивши матеріали справи встановив, що жодних первинних (підтверджуючих) документів, щодо включення і оплати зазначених витрат (АТ «Укрзалізниця») щодо послуг зберігання не надано.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вимога Західного офісу Держаудитслужби в частині вжиття заходів щодо стягнення з АТ «Укрзалізниця» 4 261 570, 00 гривень фактичних витрат за надані послуги ПрАТ «ЛЛРЗ» із зберігання металобрухту є обґрунтованою, оскільки внаслідок невиконання умов укладених договорів щодо ремонту та модернізації рухомого складу в частині відшкодування витрат на зберігання металобрухту (шляхом укладання відповідних договорів), позивачем не здійснено нарахування плати за фактично надані послуги зі зберігання металобрухту та не відображено їх в обліку, що призвело до недоотримання упродовж липня 2022 року - грудня 2023 року належних доходів.
Таким чином, помилковими є доводи позивача і висновки суду першої інстанції, що позовна вимога щодо визнання протиправним та скасування вимоги Західного офісу Держаудитслужби №131305-14/5071-2024 від 27.06.2024 року «Про усунення виявлених порушень і недоліків» в частині вжиття заходів щодо стягнення з АТ «Укрзалізниця» 4 261 570,00грн фактичних витрат за надані ПрАТ «ЛЛРЗ» послуги зі зберігання металобрухту підлягає до задоволення.
Колегія суддів врахувавши викладені обставини вважає, що винесена вимога Західного офісу Держаудитслужби №131305-14/5071-2024 від 27.06.2024 року «Про усунення виявлених порушень і недоліків» в частині вжиття заходів щодо стягнення з АТ «Укрзалізниця» 4 261 570,00грн фактичних витрат за надані ПрАТ «ЛЛРЗ» послуги зі зберігання металобрухту є правомірною та такою, яка винесене з дотриманням норм матеріального права. 
Відповідно до пункту 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно частин першої та другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
У розрізі викладеного, оцінюючи наведені Західним офісом Держаудитслужби доводи у своїй апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до переконання, що такі є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, що призвело до частково задоволення позовних вимог, а тому рішення суду в частині задоволених позовних вимог підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у цій частині заявленого позову, з вищевикладених мотивів.
Крім того, з врахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про не обґрунтованість позовних вимог щодо оскарження вимоги відповідача в частині вжиття заходів щодо відшкодування (стягнення) втрат фінансових ресурсів на суму 42130,00 грн. за порушення норм ст. ст. 130-136 КЗпПУ, 1212 ЦКУ (щодо нарахування заробітної плати заступнику генерального директору), правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення в цій частині з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Львівський локомотиворемонтний завод" необхідно залишити без задоволення, а рішення суду в частині оскарження вимоги відповідача щодо вжиття заходів по відшкодуванню (стягненню) втрат фінансових ресурсів на суму 42130,00 грн. за порушення норм ст. ст. 130-136 КЗпПУ, 1212 ЦКУ (щодо нарахування заробітної плати заступнику генерального директору) - без змін.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Львівський локомотиворемонтний завод" залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Західного офісу Держаудитслужби задовольнити. 
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року у справі № 380/15643/24 – скасувати в частині визнання протиправною та скасування вимоги Західного офісу Держаудитслужби №131305-14/5071-2024 від 27.06.2024 року «Про усунення виявлених порушень і недоліків» в частині вжиття заходів щодо стягнення з АТ «Укрзалізниця» 4 261 570,00 фактичних витрат за надані послуги зі зберігання металобрухтута в частині стягнення судового збору в сумі 29 648,05 гривень.
Прийняти в цій частині постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства "Львівський локомотиворемонтний завод" до Західного офісу Держаудитслужби про визнання протиправною та скасування вимоги Західного офісу Держаудитслужби №131305-14/5071-2024 від 27.06.2024 року «Про усунення виявлених порушень і недоліків» в частині вжиття заходів щодо стягнення з АТ «Укрзалізниця» 4 261 570,00 фактичних витрат за надані послуги зі зберігання металобрухту – відмовити.
В решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин  	
Повний текст судового рішення складено 20 січня 2026 року у зв`язку з перебуванням колегії суддів у відпустці.