Справа № 450/4533/25  Провадження № 3/450/118/26 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Добош Н.Б., розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 
за ч. 1 ст. 130 КУпАП,- 
В С Т А Н О В И В :
24.09.2025 року о 10 год. 23 хв. в селищі Щирець вул.Острівська, 193, Львівського району Львівської області водій ОСОБА_1 , керував автомобілем ГАЗ д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, нечітка вимова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та закладі охорони здоров`я відмовився у встановленому законом порядку. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
У судове засідання ОСОБА_1 та його захисник Волошин Т.В. не з`явились, останній подав письмове клопотання про закриття провадження у справі, в якому просив розгляд справи проводити за їх відсутності. У клопотанні вказав, що ОСОБА_1 не визнає своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи не містять належних та допустимих доказів. Просить врахувати, що долучений відеозапис не містить фіксації факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Відеозапис з боді-камери працівника поліції зафіксував як патрульна поліція зупинилась біля стоячого автомобіля ГАЗ біля якого стояв ОСОБА_1 , він не керував транспортний засіб, а ремонтував його. За вказівкою керівництва він під`їхав до такого на маршрутному таксі для ремонту такого, цей транспортний засіб був припаркований на тому ж місці ще з 23.09.2025 року та нікуди не рухався. Натомість огляд водія на стан сп`яніння повинен проводитись у випадках, коли було зупинено особу під час керування транспортним засобом і якщо поліцейським були встановлені ознаки алкогольного або наркотичного сп`яніння. Направлення до медичного закладу на огляд не підтверджує відмову ОСОБА_1 від проходження огляду, оскільки поліцейські не роз`яснювали останньому порядок незгоди з результатами продуття алкотестера та порядок огляду в медичному закладі. Також долучений відеозапис не містить інформації про вручення водію направлення для проходження огляду в медичному закладі. З актом огляду також не було ознайомлено ОСОБА_1 . Також просить врахувати позицію Верховного суду у справі № 537/2088/17 від 15.05.2019 року в якій зазначено, що сам факт визнання вини в порушенні ПДР не можу бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. На підставі зазначеного просив закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Розглянувши матеріали адміністративної справи суд приходить до наступного висновку.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стосовно покликань представника правопорушника про те, що до матеріалів справи не надано доказів, що доводять факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом , суд зазначає наступне:
На відеозаписі 2025-09-24 at 12.55.32 зафіксовано як автомобіль ГАЗ д.н.з. НОМЕР_1 стоїть на узбіччі з увімкненими ліхтарями аварійної зупинки та з водійського сидіння виходить ОСОБА_1 в момент коли під`їзджає автомобіль патрульної поліції.
На відеозаписі DSJ_000118_000118 о 10год 47 хв відеозапису на запитання працівника поліції чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом ГАЗ, такий відповідає ствердно. На запитання куди він їхав, ОСОБА_1 повідомляє, що їхав на ремонт машини. Працівник поліції вказує про виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, та останній підтверджує, що напередодні випив горілку. На запитання працівника поліції чому сідав за кермо, ОСОБА_1 вказує, що їхав на ремонт машини. Працівник поліції запропонував пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою алкотестера, ОСОБА_1 відмовився. Працівник поліції запропонував пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, ОСОБА_1 відмовився. Після цього працівник поліції роз`яснює ОСОБА_1 , що за відмову передбачена відповідальність за п.2.5 ПДР та відповідно буде складено протокол про адміністративне правопорушення. О 10год 48хв відеозапису працівник поліції запитує чи він приїхав у селище Щирець з м.Пустомити та ОСОБА_1 підтверджує. Також на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовився отримувати протокол. 
Таким чином представлені відеозаписи спростовують твердження представника ОСОБА_1 , що останній не керував транспортним засобом.
Підстави ставити під сумнів вказані докази відсутні, оскільки ці докази є об`єктивними, відповідають вимогам ст.251 КУпАП України, узгоджуються між собою і нічим не спростовані.
Відтак, враховуючи досліджені докази в їх сукупності, суд розцінює позицію ОСОБА_1 , як намагання уникнути відповідальності за адміністративне правопорушення, оскільки такі суперечать іншим доказам у справі, зокрема відеозаписом. 
Розглядаючи матеріали адміністративної справи в межах наявних доказів, незважаючи на заперечення вини, приходжу до висновку, про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина доведена матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 463511 від 24.09.2025р., направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 24.09.2025 ; відеозаписом, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 5793038.
Оцінені судом докази доводять винуватість ОСОБА_1 достовірно і достатньо підтверджують вчинення ним порушення вимог 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тому враховуючи наведене, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи представника наведені в клопотанні є формальними і жодним чином не свідчать про невинуватість ОСОБА_1 а також не спростовують наявних у справі доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вирішуючи питання про вид стягнення, з врахуванням особи правопорушника, приходжу до висновку, що на ОСОБА_1 , слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що передбачає відповідальність за вчинене правопорушення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один ) рік.
Керуючись ст.ст. 36, 283, 284 КУпАП, суддя,- 
П О С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один ) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605, 60 гривень судового збору.
Роз`яснити, що відповідно до вимог частини першої статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Згідно статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя	Н.  Б.  Добош