Справа № 718/2577/25
Провадження 2/718/900/25
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" січня 2026 р. м.Кіцмань Чернівецька область 

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючої судді Масюк Л.О., секретаря Харабара А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кіцмань цивільну справу за позовом адвоката Мар`яна Івана Степановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача.
Адвокат Мар`ян І.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричиненої внаслідок ДТП.
Позовні вимоги мотивувовані тим, що відповідно до вироку Кіцманського районного суду Чернівецької області від 12.05.2025 року, який в частині визнання винним ОСОБА_2 залишений без змін ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 15.09.2025 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України.
Відповідно до обставин вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення: 09.09.2023 приблизно 15 год. 30 хв., водій ОСОБА_2 , перебуваючи за кермом технічно справного транспортного засобу вантажного бортового автомобіля з встановленим краном-маніпулятором марки «MAN 18.225», рухався автодорогою Н-10 сполученням «Стрий Івано-Франківськ-Чернівці-Мамалига» в межах населеного пункту с. Мамаївці Чернівецького району Чернівецької області зі сторони м. Чернівці в напрямку м. Снятии Коломийського району Івано-Франківського області. Доїжджаючи до приватного підприємства «Захід цегла», розташованого за адресою вул. Шевченка, 4а, в с. Мамаївці, водій ОСОБА_2 перед початком зміни напрямку руху (здійснення повороту праворуч), не врахувавши дорожньої обстановки та неправильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, не переконався, що це буде безпечно та не створить небезпеки (перешкоди) іншим учасникам дорожнього руху, розпочав поворот праворуч із крайньої лівої смуги для руху та допустив зіткнення із транспортним засобом марки «Chrysler PT Cruiser» під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався разом з пасажиром ОСОБА_4 в напрямку від м. Чернівці до м. Снятии в крайній правій смузі для руху.
Зазначає, що внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водію ОСОБА_3 спричинено ряд тілесні ушкоджень, які відповідно до висновку експерта ЧОБ СМЕ №640 втор, від 22.09.2023 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які призвели до тривалого розладу здоров`я; пасажиру ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження, які відповідно до висновку експерта ЧОБ СМЕ № 650мд від 27.09.2023 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які призвели до тривалого розладу здоров`я.
Враховуючи те, що транспортний засіб Chrysler PT Cruiser», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 , був пошкоджений внаслідок даної ДТП та встановлення вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_2 , вважає, що позивач ОСОБА_1 , як власник вказаного автомобіля, має право на відшкодування завданої їй матеріальної шкоди.
Посилається на те, що згідно висновку експерта від 01.11.2023 року №СЕ-19/126-23/8856-АВ, що міститься у матеріалах кримінального провадження, ринкова вартість автомобіля марки «Chrysler» моделі «РТ Cruiser», номерний знак НОМЕР_1 , станом на 09.09.2023 становить 159486,75 грн. 
Враховуючи, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля перевищує його ринкову вартість та становить 252552,97 грн., то вартість матеріального збитку визначається такою, що дорівнює ринковій вартості транспортного засобу, тобто вартість матеріального збитку, завданого в результаті пошкодження автомобіля марки «Chrysler» моделі «РТ Cruiser», номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок ДТП становить 159486,75 грн. 
Представник позивача вказує на те, що ОСОБА_1 отримала страхову виплату від ПрАТ «СК «ВУСО» в розмірі 73 217 грн. 70 коп., який є максимальним, оскільки був вирахуваний за допомогою коефіцієнту зносу транспортного засобу.
Враховуючи те, що страхова виплата не є достатньою для відшкодування матеріального збитку завданого ОСОБА_1 , як власнику пошкодженого автомобіля марки «Chrysler», моделі «РТ Cruiser», номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, вважає за необхідне різницю в сумі 86 269 грн. 05 коп. слід стягнути з цивільного відповідача ОСОБА_2 .
Крім того, представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 , транспортний засіб якої був пошкоджений внаслідок ДТП, довелось пересісти на громадський транспорт на довгий період часу, що змінило її звичайний побут.
Більше того, згідно висновку експерта від 01.11.2023 року № СЕ- 19/126-23/8856-АВ, її автомобіль марки «Chrysler», моделі «РТ Cruiser», номерний знак НОМЕР_1 , є фактично знищеним та вартість ремонту перевищує його ринкову вартість, тому ОСОБА_1 прийшлось займатись пошуками нового автомобіля, що в такий важкий період часу, а саме у зв`язку з російсько - української війною, є надскладним питанням.
Також зазначає, що страхова виплата жодним чином не допомогла ні у купівлі нового автомобіля, ні в ремонті «Chrysler», моделі «РТ Cruiser», номерний знак НОМЕР_1 , тому емоційним стан у зв`язку із безвихіддю ОСОБА_1 був, є та продовжує бути пригнічений.
Зазначає, що автомобіль «Chrysler» моделі «РТ Cruiser», номерний знак НОМЕР_1 , був дуже цінним для всієї її сім`ї, адже ним користувалась не тільки вона, ОСОБА_1 , а також і інші члени родини.
Крім того, дана справа вже триває приблизно 2 роки, що тільки збільшує душевні страждання ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_2 вимовився добровільно відшкодувати завдану шкоду.
Вказує на те, що розмір заподіяної моральної шкоди позивачу має хоча б компенсувати ті емоційні страждання, які довелося перенести ОСОБА_1 , перебуваючи без автомобіля, та витрати, пов`язані з відновленням її фізіологічного та психічного стану і оцінює в 50 000 гривень, що враховує в себе усі страждання, які довелося їй перенести зокрема: порушення звичайного способу життя, порушення та руйнування теплих сімейних стосунків в родині, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою.
Враховуючи викладене просить позов задовольнити, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріального збитку, завданого в результаті пошкодження її автомобіля марки «Chrysler» моделі «РТ Cruiser», номерний знак НОМЕР_1 у розмірі 86 269 грн. 05 коп., моральної шкоди у розмірі 50000 гривень та витрати на правничу (правову) допомогу у сумі 20 000 грн.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 13.10.2025 прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 11.12.2025 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.
Позивачка  ОСОБА_1 та її представник, адвокат Мар`ян І.С., в судове засідання не зяаилися, представник скерував на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позов підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити.
Відповідач  ОСОБА_2  належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням, яке міститься в матеріалах справи. Будь яких заяв чи клопотань до суду від нього не надходило. Відзиву на позов відповідач не подав.
Зупинення і поновлення провадження у справі не здійснювалося.
Заходів спрямованих на забезпечення доказів та позову не вживалося.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.
Відповідно до норми ч. 1 ст. 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 5 ЦПК Українивстановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Згідност. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 1статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Дослідивши письмові матеріали, встановивши фактичні обставини справи, застосовуючи загальні засади цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принцип неупередженості, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 12.05.2025 року, залишеним без змін ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 15.09.2025 року в частині визнання винуватим ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді двох років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк один рік. На підставі ст..75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік. з покладанням на ОСОБА_2 обов`язків, передбачених ч.1,3 ст.76 КК України.
Відповідно до обставин справи встановлено, що 09.09.2023 приблизно 15 год. 30 хв., водій ОСОБА_2 , перебуваючи за кермом технічно справного транспортного засобу вантажного бортового автомобіля з встановленим краном-маніпулятором марки «MAN 18.225», рухався автодорогою Н-10 сполученням «Стрий Івано-Франківськ-Чернівці-Мамалига» в межах населеного пункту с. Мамаївці Чернівецького району Чернівецької області зі сторони м. Чернівці в напрямку м. Снятии Коломийського району Івано-Франківського області. Доїжджаючи до приватного підприємства «Захід цегла», розташованого за адресою вул. Шевченка, 4а, в с. Мамаївці, водій ОСОБА_2 перед початком зміни напрямку руху (здійснення повороту праворуч), не врахувавши дорожньої обстановки та неправильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, не переконався, що це буде безпечно та не створить небезпеки (перешкоди) іншим учасникам дорожнього руху, розпочав поворот праворуч із крайньої лівої смуги для руху та допустив зіткнення із транспортним засобом марки «Chrysler PT Cruiser» під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався разом з пасажиром ОСОБА_4 в напрямку від м. Чернівці до м. Снятии в крайній правій смузі для руху.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водію ОСОБА_3 спричинено ряд тілесні ушкоджень, які відповідно до висновку експерта ЧОБ СМЕ №640 втор, від 22.09.2023 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які призвели до тривалого розладу здоров`я; пасажиру ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження, які відповідно до висновку експерта ЧОБ СМЕ № 650мд від 27.09.2023 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які призвели до тривалого розладу здоров`я.
Згідно полісу страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР №3040856 від 29.05.2023 року забезпечено транспортний засіб марки «МАН 18225» номерний знак НОМЕР_2 , ліміт відповідальності страховика за шкоду майну 160000 гривень, розмір франшизи 0, строк дії з 01.06.2023 року по 31.05.2024 року (а.с.9-18).
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 вбачається, що власником транспортного засобу марки «Chrysler» моделі «РТ Cruiser», номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 (а.с.35-36).
Згідно інформації від 12.10.2023 року вбачається, що 22.09.2023 року відбулося зарахування коштів в сумі 73217,70 грн. від PrAT «SK «Vuso» (а.с.37).
Відповідно до Висновку експерта №СЕ-19/26-23/9230-ІТ від 30.10.2023 року вбачаєьться, що в ДТП, яке мало місце 09.09.2023 водію автомобіля Man 18.225, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_5 необхідно було дотримуватись вимогам п.9.2 б, 9.4 та 10 б ПДР. В діях останнього вбачається невідповідність вимог п.10 б ПДР, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням даної пригоди. Дати технічну оцінку вимогам п.9,2 б та 9,4 ПДР експертним шляхом не виявилося можливим. В даній ДТП водію автомобіля «РТ Cruiser», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 необхідно було діяти у відповідності з вимогами п.12.3 ПДР. Щодо технічного стану автомобіля «РТ Cruiser», номерний знак НОМЕР_1 , водію ОСОБА_1 необхідно було керуватись вимогами п.31.4.5 г ПДР. В даній ДТП в діях водія автомобіля «РТ Cruiser», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , не вбачається невідповідності вимог ПДР, які б з технічної точки зору могли перебувати в причинному зв`язку з настанням даної пригоди. Виявлена в ходовій частині автомобіля «РТ Cruiser», номерний знак НОМЕР_1 , невідповідність вимог п.31.4.5 г ПДР не перебуває в в причинному зв`язку з настанням даної пригоди (а.с.64-70).
Відповідно до висновку експерта від 01.11.2023 року № СЕ-19/126-23/8856-АВ вбачається, що ринкова вартість автомобіля марки «Chrysler» моделі «РТ Cruiser», номерний знак НОМЕР_1 , станом на 09.09.2023 становить 159486,75 грн.
Враховуючи, що вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість оцінюваного автомобіля Свр > С = 252552,97 грн. > 159486,75 грн., вартість матеріального збитку (У) визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ [2,-п.8.2], тобто вартість матеріального збитку, завданого в результаті пошкодження автомобіля марки «Chrysler» моделі «РТ Cruiser», номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок ДТП станом на 09.09.2023 року становить 159486,75 грн.(а.с.79-109). 
Норми права, які застосував суд та мотиви з яких виходив суд.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
В силу ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Згідно ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).
Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.
Відповідно до частин першої-третьої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;  2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;  3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.92р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).
Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-ІУ виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність ( у визначених Заноном №1961- ІУ випадках – МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокремана суму франшизи, чи якщо страховит (МТСБУ) за Законом №1961-ІУ не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розділяється між ним та страховиком (МТСБУ).
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_1 , суд бере до уваги висновок експерта №СЕ-19/126-23/8856-АВ, згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Chrysler» моделі «РТ Cruiser», номерний знак НОМЕР_1 , становить 252552 грн. 97 коп. та є більшою його ринкової вартості визначеної станом на 09.09.2023, що становить 159486,75 грн., а тому вартість матеріального збитку визначається такою, що дорівнює його ринковій вартості 159486 грн. 75 коп. та враховує зарахування коштів страхової виплати на користь ОСОБА_1 в сумі 73217 гривень 70 коп. від PrAT «SK «Vuso» в рахунок відшкодування майнової шкоди.
Таким чином, суд вважає обґрунтованими заявлені позивачкою вимоги про стягнення з відповідача на її користь матеріальної шкоди в сумі 86269 гривень 05 коп.
Вирішуючи позов в частині стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.
За змістом ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання та приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (Постанов КЦС ВС від 13 липня 2023 року у справі № 454/289/22, провадження № 61-2200св23 (ЄДРСРУ № 112202578).
Відповідно до частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішені спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в який матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.
Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.
З огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.
Окремо суд акцентує увагу на тому, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи.
Зазначене узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 15 грудня 2020 року в справі 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19).
Оскільки факт порушення прав позивачки внаслідок ДТП з боку відповідача ОСОБА_5 доведено повністю, суд приходить до висновку, що  ОСОБА_1 також завдана і моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких зазнала позивачка у зв`язку з пошкодження в ДТП її транспортного засобу. 
Враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, їх характер, тривалість і обсяг, ступень вини особи, яка завдала моральну шкоду, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди суд задовольняє частково та приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_5 на користь позивачки  ОСОБА_1 розміру грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 20 000 гривень.
Крім того, позивачкою ОСОБА_1 понесено судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі двадцять тисяч гривень, що підтверджується наданими та дослідженими у судовому засіданні доказами.
Статтею 133 ЦПК України, передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.
Так, представником позивача разом з позовною заявою надано квитанцію, згідно якої адвокат Мар`ян І.С. отримав від ОСОБА_1 суму гонорару в розмірі 20000 гривень за надання правової допомоги згідно Договору від 09.09.2023 року, Акт наданих послуг від 21.12.2023 року (а.с.38-39).
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються відповідача у разі задоволення позову, а тому із ОСОБА_5 слід стягнути на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати, на правову допомогу в розмірі 20000 гривень.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При поданні позову позивачка судовий збір не сплачувала, оскільки звільнена від його сплати на підставі п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відтак, судові витрати у виді судового збору в розмірі 1 211.20. слід стягнути з відповідача на користь держави.
На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.4, 12, 19, 141, 76-82, 258, 259, 265, 268, 273, 274, 279, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.22, 23, 1167, 1177, 1190 ЦК України,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (мешканця АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (мешканки АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду у розмірі 86 269 грн. 05 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (мешканця АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (мешканки АДРЕСА_2 .) моральну шкоди у розмірі 20000 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_2 , відшкодування пов`язані з витратами на правничу (правову) допомогу у сумі 20 000 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 коп.
Рішення не проголошувалося на підставі ч. 4 ст. 268 ЦПК України.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Кіцманський районний суд Чернівецької області до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканка АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,

Суддя Кіцманського
районного суду: Л.О.Масюк