справа № 619/7140/25
провадження № 1-кп/619/200/26

ВИРОК
іменем України

28 січня 2026 року         м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого - судді       ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань   ОСОБА_2 ,
прокурора       ОСОБА_3 ,
захисника        ОСОБА_4 , 
обвинуваченого       ОСОБА_5 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №12025221230000783 відносно: 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дергачі Харківського району Харківської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, працюючого пресувальником на гарячому складі у ФОП ОСОБА_6 , раніше не судимого, має неповнолітню дитину, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.299 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Судом встановлено, 27.07.2025 приблизно о 07 год. 00 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час у ОСОБА_5 виник умисел, спрямований на жорстоке поводження з твариною, яка відноситься до хребетних, а саме вчинення активних дій спрямованих на знущання над власною собакою породи «Доберман».
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з хуліганських мотивів, нехтуючи моральними засадами суспільства в частині ставлення до тварин, проявляючи жорстокість, порушив вимоги ст. 18 Закону України «Про захист тварин від жорсткого поводження» щодо загальних правил поводження з тваринами, що виключають жорстокість. 
Так, ОСОБА_5 взявши гладкоствольну мисливську двоствольну переламну рушницю моделі «ТОЗ-34ЕР», 12 калібру, здійснив 2 постріли в тіло тварини, розуміючи, що при пострілі остання отримає тілесні ушкодження, чим завдав тварині фізичного болю, страждання та мучення. Після чого, закінчивши свої протиправні дії, ОСОБА_5 закопав тіло собаки за межами власного домоволодіння. 
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-ветеринарної експертизи причиною смерті тварини є кровотеча з гострою крововтратою в результаті спричинених тілесних ушкоджень. Між виявленими тілесними ушкодженнями і смертю тварини є прямий необхідний причинно-наслідковий зв`язок. Під час спричинення тілесних ушкоджень тварина перед смертю відчувала фізичний біль, страждання і мучення. 
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.299 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, пояснивши суду про обставини викладені вище. 
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, роз`яснивши при цьому учасникам судового провадження положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку. Таким чином, суд обмежився дослідженням доказів, поясненнями обвинуваченого та вивченням даних про його особу, без дослідження інших письмових доказів, які стосуються фактичних обставин справи.
Аналізуючи зібрані та досліджені докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 є доведеною, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.3 ст.299 КК України - тобто жорстоке поводження з тваринами, що належать до хребетних, яке призвело до загибелі тварини, вчинене активним способом.
Суд, вивчивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановив, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, має неповнолітню дитину, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює пресувальником на гарячому складі у ФОП ОСОБА_6 , згідно характеристики з місця роботи зарекомендував себе позитивно. 
При призначенні покарання суд, враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст.67 КК України судом не встановлено.
У відповідності до ст.8 ч.1 Конституції України в України діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Згідно ст.46 Конвенції та ст.2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є обов`язковими для виконання Україною.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. 
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд керується вимогами ст.65 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, його наслідки, а також дані про особу обвинуваченого, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому основне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.299 КК України.
Підстав для застосування ст.69 КК України суд не вбачає.
Разом із цим, виходячи із встановлених обставин, ставлення обвинуваченого до скоєного, даних про його особу, суд приходить до переконання про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, з застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.
Призначення покарання ОСОБА_5 з застосуванням статті 75 КК України, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
На думку суду таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.
Крім того, на думку суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченому, ОСОБА_5 , сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчиненні ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою.
Ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 08.10.2025 до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною залишати житло, в якому він проживає, та яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що продовжувався під час судового провадження, та даний запобіжний захід підлягає продовженню до набрання вироком законної сили.
Накладений ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 31.07.2025 арешт підлягає скасуванню відповідно до ч.4 ст.174 КПК України.
Під час вирішення питання щодо долі речових доказів, суд виходить з такого.
Відповідно до положень ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно із ч. 2 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
На підставі ст. 96-1, ст. 96-2 КК України суд вважає за доцільне застосувати спеціальну конфіскацію та вилучити у власність держави знаряддя вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 299 КК України, а саме мисливську рушницю «ТОЗ» модель «34ЕР» номер НОМЕР_1 , 12x20 18.5, 2 гільзи до мисливської рушниці 12 калібру.
Відповідно до ст.100 КПК України речові докази конверт з вилученими в ході дослідження сторонніми предметами, з відбитком печатки «ННЦ «ІСЕ» Досліджуваний матеріал № 26» - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до ст.124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 395 КПК України, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.299 КК України, та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього зобов`язання.
Встановити ОСОБА_5 іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Згідно зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати: за проведення експертизи зброї №СЕ-19/121-25/19770-БЛ від 09.09.2025 в розмірі 5348 гривень 40 копійок; за проведення судово-ветеринарної експертизи №13280 від 25.09.2025 в розмірі 25444 гривні 80 копійок.
Накладений ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 31.07.2025 арешт скасувати.
Речові докази: конверт з вилученими в ході дослідження сторонніми предметами, з відбитком печатки «ННЦ «ІСЕ» Досліджуваний матеріал № 26» - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
На підставі ст. 96-1, 96-2 КК України, ст.100 КПК України, конфіскувати у власність держави мисливську рушницю «ТОЗ» модель «34ЕР» номер У9411288, 12x20 18.5, 2 гільзи до мисливської рушниці 12 калібру.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.349 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя             ОСОБА_1