ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/13735/15 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Семененко М.О., Суддя-доповідач Кобаль М.І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого Кобаля М.І.,
суддів Оксененка О.М., Черпака Ю.К.,
при секретарі Литвин С.В.
за участю:
представників відповідача: Кокоркіної З.М., Козиренка С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на робот, -
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Міністерство юстиції України подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити заяву Міністерства юстиції України про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.12.2015 року у справі № 826/13735/15.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Заслухавши суддю-доповідача, представників відповідачів, які з`явилися у призначене судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, виходячи з наступного. 
Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.12.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.03.2016, позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України №718 о/с від 21.04.2015 року у частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ у запас збройних сил з посади начальника Департаменту Державної автомобільної інспекції з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади», на підставі ч.3 ст. 1, п.8 ч.1 ст.3 Закону України «Про очищення влади» та п.62 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів №114 від 29.07.1991 року.
Поновлено позивача на посаді посади начальника Департаменту Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України з 22.04.2015 року.
Зобов`язано Міністерство юстиції України видалити відомості щодо позивача з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади».
Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді начальника Департаменту Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, з 22.04.2015 року.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29.11.2019 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.12.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10.03.2016 у справі №826/13735/15 залишено без змін.
27.12.2019 представником Міністерства юстиції України подано заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.12.2015 у справі № 826/13735/15 (Т.2 а.с.1-8, далі по тексту - заява).
Заява обґрунтована тим, що постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.12.2014 року у справі № 826/16237/14, яка стала підставою для ухвалення постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.12.2015 року у справі №826/13735/15, скасована постановою Верховного Суду від 12.12.2019, з огляду на що постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.12.2015 року у справі №826/13735/15 підлягає перегляду за нововиявленими обставинами.
Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні заяви позивача про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами дійшов висновку, що скасування постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2014 року у справі №826/16237/14 не впливає на правильність судового рішення, що оскаржується, та не може слугувати підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з такою позицією суду першої інстанції, зважаючи на наступне.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно ч. 2 ст. 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:
1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;
2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
Згідно ч. 6 ст. 361 КАС України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.
Згідно ч. 4 ст. 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може:
1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;
2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;
3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.
Згідно ст. 369 КАС України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими обставинами суд постановляє ухвалу.
Згідно ч. 2 ст. 369 КАС України судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими або виключними обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції. З набранням законної сили новим судовим рішенням в адміністративній справі втрачають законну силу судові рішення інших адміністративних судів у цій справі.
У свою чергу, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.
При цьому, необхідними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (внаслідок урахування цих обставин суд міг би прийняти інше рішення, ніж те, що було прийняте).
Верховний Суд у постанові від 21.01.2021 у справі № 820/1400/17 зауважив, що інститут перегляду судових рішень у адміністративних справах за нововиявленими обставинами є додатковою гарантією та можливістю реалізації основного завдання адміністративного судочинства, а саме - ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. За своєю суттю він докорінно відрізняється від права на апеляційне або касаційне оскарження судових рішень. Інститут перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами спрямований на забезпечення додаткової можливості особі домогтися перегляду судового рішення з підстав наявності таких обставин навіть після використання права апеляційного та/або касаційного перегляду судових рішень, якими закінчено розгляд справи, і особа позбавлена можливості повторно звертатись до суду з таким самим позовом (до того самого відповідача, про той самий предмет спору і з тих самих підстав) і вимагати нового розгляду адміністративного спору з урахуванням нової обставини, яка має суттєве значення для його вирішення, але не була врахована судом при ухваленні судового рішення.
З урахуванням наведеного, перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин, тому першочерговим обов`язком суду є встановлення відсутності або наявності нововиявлених обставин та їх вплив на правильність судового рішення, яке оскаржується.
У даному випадку, заява Міністерства юстиції України про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.12.2015 року у справі №826/13735/15 обґрунтована тим, що постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.12.2014 року у справі № 826/16237/14, яка стала підставою для ухвалення постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.12.2015 року у справі №826/13735/15, скасована постановою Верховного Суду від 12.12.2019.
За змістом постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.12.2015 року у справі №826/13735/15 судом встановлено, що згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України №718 о/с від 21.04.2015 ОСОБА_1 було звільнено з органів внутрішніх справ у запас збройних сил з посади начальника Департаменту Державної автомобільної інспекції, на підставі ч.3 ст. 1, п.8 ч.1 ст.3 Закону України «Про очищення влади» від 16.09.2014 року №1682-VI (надалі - Закон №1682-VI) та п.62 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів №114 від 29.07.1991 року.
Як вбачається зі змісту наказу та згаданих у ньому норм права, позивач звільнений, у зв`язку з тим, що обіймав сукупно не менше одного року посаду (посади), у період з 25.02.2010 року по 22.02.2014 року керівника, заступника керівника територіального (регіонального) органу прокуратури України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (п.8 ч.1 ст.3 Закон №1682-VI).
Під час розгляду справи, судом було встановлено, що позивач не обіймав сукупно протягом року у період з 25.02.2010 року по 22.02.2014 року посад, зазначених у п.8 ч.1 ст.3 Закону №1682-VII.
У свою чергу, ОСОБА_1 обіймав посаду заступника начальника Головного управління МВС України в Київській області менше року, а саме: з 22.03.2010 року по 02.02.2011 року, що встановлено рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.12.2014 року у справі №826/16237/14, яке набрало законної сили. Інших посад, зазначених у п.8 ч.1 ст.3 Закону, позивач не обіймав. 
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що зміст постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.12.2015 року у справі №826/13735/15 дійсно свідчить про те, що підставою для його ухвалення, окрім іншого, стали обставини, встановлені постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.12.2014 року у справі №826/16237/14, яка на той час була чинною та набрала законної сили.
Разом з тим, в провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебувала адміністративна справа №826/16237/14 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Київській області, в якому позивач просив зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України утриматись від вчинення певних дій, а саме: від звільнення позивача із займаної ним посади начальника Департаменту Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України у порядку, передбаченому Законом України «Про очищення влади»; зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України змінити дату наказу №896о/с з 19 липня 2011 року на 02 лютого 2011 року стосовно звільнення позивача з посади заступника начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області; зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області змінити дату звільнення позивача з посади заступника начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, визначену в наказі від 29 липня 2011 року № 860 о/с, з 19 липня 2011 року на 02 лютого 2011 року.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2014 року у справі №826/16237/14 позов задоволено повністю. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України змінити дату наказу № 896 о/с з 19 липня 2011 року на 02 лютого 2011 року стосовно звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області. Зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області змінити дату звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, визначену в наказі від 29 липня 2011 року № 860 о/с, з 19 липня 2011 року на 02 лютого 2011 року.
Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2016 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2014 року у справі №826/16237/14 залишено без змін.
Водночас, постановою Верховного Суду від 12.12.2019 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 9 грудня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2016 року у справі №826/16237/14 скасовано, а справу №826/16237/14 направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва. 
При цьому, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.08.2020 у справі №826/16237/14 адміністративний позов залишено без розгляду.
Відповідно до відкритих відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.08.2020 у справі №826/16237/14 набрала законної сили 13.08.2020, відомості щодо оскарження даної ухвали суду відсутні.
Таким чином, судом встановлено, що постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2014 року у справі №826/16237/14, яка, крім іншого, стала підставою для ухвалення постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.12.2015 року у справі №826/13735/15, скасована. 
Разом із тим, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що обставини, встановлені постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2014 року у справі №826/16237/14, були не єдиною підставою для ухвалення постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.12.2015 року у справі №826/13735/15, яка наразі оскаржується за нововиявленими обставинами.
Так, постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.12.2015 року у справі №826/13735/15 про задоволення позову ґрунтується на тому, що ОСОБА_1 станом на день його звільнення, тобто - 21.04.2015 року, перебував на лікарняному, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами (відповідно до довідки про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовця внутрішніх військ МВС від 27.04.2015 року позивач з 06.04.2015 року по 27.04.2015 року перебував на стаціонарному лікуванні, також досліджено виписку №466 з медичної карти стаціонарного хворого), заяви про звільнення за власним бажанням з займаної посади не писав, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що дії Міністерства внутрішніх справ України щодо звільнення позивача, у період перебування позивача на лікарняному (хвороби), є протиправними.
Між іншим, постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.12.2015 року у справі №826/13735/15 про задоволення позову ОСОБА_1 , містить обґрунтування, що для застосування до особи процедури «люстрації» необхідно, щоб остання своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювала заходи (та/або сприяла у їх здійсненні) спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_2 , підрив основ національної безпеки і оборони України, або протиправне порушення прав і свобод людини. 
Натомість, доказів вчинення ОСОБА_1 певних дій, прийняття рішення чи допущення бездіяльності позивачем, які б були спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_2 , підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, відповідачами суду не надано.
Тобто, доводи Міністерства юстиції України про наявність правових підстав для перегляду постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.12.2015 року у справі №826/13735/15 за нововиявленими обставинами є необґрунтованими та не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції, оскільки скасування постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2014 року у справі №826/16237/14 не впливає на правильність судового рішення, що оскаржується, та не може бути законною підставою для його перегляду за нововиявленими обставинами.
Відповідно до ч.2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в рішеннях у справах «Устименко проти України», «Брумареску проти Румунії» тощо, одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатись перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відступ від цього принципу виправданий виключно коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заяви Міністерства юстиції України про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.12.2015 у справі № 826/13735/15, оскільки скасування постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2014 року у справі №826/16237/14 не вплинуло на правильність висновків суду під час ухвалення рішення, про перегляд якої просив заявник.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин по справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки вона не містять обґрунтувань які могли б бути підставами для скасування ухвали суду першої інстанції. 
Колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 368, 369 КАС України, суд, - 
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України - залишити без задоволення.
Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: О.М. Оксененко

Ю.К. Черпак

Повний текст виготовлено 27.01.2026 року