Головуючий І інстанції: Кухар М.Д.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 р. 	Справа № 520/27989/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Катунова В.В. , Подобайло З.Г. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2025, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 03.11.25 по справі № 520/27989/24
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив суд:
-визнати дії головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області які полягають у обмеженні ОСОБА_1 індексації пенсії встановленої постановою Кабінету міністрів України від 24.02.2023 року №168“Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році” максимальним (граничним) розміром 1500 грн. після перерахунку пенсії на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2024 по справі №520/24248/23 з 01.03.2023 року протиправними;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі 80% грошового забезпечення з урахуванням індексації пенсії, відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року №168 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році”, нарахованої із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,197, в повному обсязі без обмеження розміру індексації в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, максимальним (граничним) розміром 1500 грн. та без обмеження пенсії максимальним розміром з 01.03.2023 року;
-визнати дії головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області які полягають у обмеженні ОСОБА_1 індексації пенсії встановленої постановою Кабінету міністрів України від 23.02.2024 року №185 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році” максимальним (граничним) розміром 1500 грн. після перерахунку пенсії на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2024 по справі №520/24248/23 з 01.03.2024 року протиправними;
- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі 80% грошового забезпечення з урахуванням індексації пенсії, відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 р. №185 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році”, нарахованого із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (коефіцієнт збільшення), f розмірі 1,0796, в повному обсязі без обмеження розміру збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктом 1 та підпунктами 1- 7 пункту 2 цієї постанови, максимальним (граничним) розміром 1500 грн. та без обмеження пенсії максимальним розміром з 01.03.2024 року.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2025 року позов задоволено частково, а саме вирішено:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області які полягають у не виплаті ОСОБА_1 пенсії без обмеження максимальним розміром після проведення перерахунку пенсії на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2024 по справі №520/24248/23 з 01.03.2023 року протиправними;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію без обмеження максимальним розміром з 01.03.2023 року.
-визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області які полягають у обмеженні ОСОБА_1 пенсії максимальним розміром після проведення перерахунку пенсії на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2024 по справі №520/2424/23 з 01.03.2024 року протиправними.
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати, нараховувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію без обмеження пенсії максимальним розміром з 01.03.2024 року, з урахуванням проведених виплат.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під.3, пов.2,м. Харків,Харківський р-н, Харківська обл.,61022, код ЄДРПОУ14099344) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 968 (дев`ятьсот шістдесят вісім) грн.96 коп.
Рішення набрало законної сили.
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою в порядку ст.383 КАС України, в якій просив суд:
- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у не перерахунку та не виплаті ОСОБА_1 пенсію без обмеження максимальним розміром з 01.03.2023 року та не перерахунку, не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 пенсії без обмеження пенсії максимальним розміром з 01.03.2024 року, з урахуванням проведених виплат, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2025 по справі №520/27989/24;
- постановити Окрему ухвалу, якою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону - виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2025 по справі №520/27989/24 в частині щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію без обмеження максимальним розміром з 01.03.2023 року та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати, нараховувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію без обмеження пенсії максимальним розміром з 01.03.2024 року, з урахуванням проведених виплат.
В обгрунтування зазначеної заяви позивач вказував, що позивач звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області із заявою від 18.08.2025 щодо виконання: рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2025 по справі №520/27989/24 в добровільному порядку.
Проте ГУПФУ в Харківській області зазначене рішення суду не виконав.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2025 року заяву представника позивача в порядку ст. 383 КАС України про визнання протиправною бездіяльності, вчиненої суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у справі №520/27989/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без задоволення.
Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що листом від 07.10.2025 №2000-0203-8/153540 - відповідач особисто підтверджує, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2025 по справі №520/27989/24 ним - не виконано, та знаходиться в опрацюванні, та зокрема буде виконано в порядку встановленому постановою Кабінету міністрів України від 14.07.2025 №821. 
На переконання позивача, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви про встановлення судового контролю, оскільки суд першої інстанції не надав оцінки обставинам справи, доводам позивача та належним доказам долученим до заяви, та зробив передчасні та помилкові висновки, щодо відсутності підстав для задоволення такої заяви.
Відповідач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначає, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2025 року у справі №520/27989/24 добровільно виконано головним управлінням за першої можливості використання відповідного функціоналу програмного забезпечення інформаційних систем. Рішення судів у справах щодо пенсійного забезпечення, які набрали законної сили, виконуються органами Пенсійного фонду України в межах покладених зобов`язань, з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством.
На виконання вказаного рішення, головним управлінням проведено перерахунок пенсії позивача з 01.03.2023 без обмеження пенсії максимальним розміром та перерахунок з 01.03.2024 без обмеження пенсії максимальним розміром.
Органами Пенсійного фонду України продовжується ведення Реєстру судових рішень для використання в роботі з метою систематизації та упорядкування судових рішень.
Після проведення перерахунку пенсії на виконання рішення суду дані з електронної підсистемі ПВП ДКГ інтегровано до підсистеми Реєстр судових рішень.
За результатом перерахунків нараховано різницю в пенсії у розмірі 16500 грн. 00 коп, яку внесено до Реєстру судових рішень.
Представник відповідача зазначає, що за змістом ухваленого в цій справі рішення головне управління було зобов`язано здійснити перерахунки та виплату сум пенсії. Головне управління такі перерахунки здійснило, а виплата визначеної за наслідком цих перерахунків суми здійснюється з урахуванням встановленого чинним законодавством порядку.
Крім того, 19.11.2025 року позивачем надано до суду апеляційної інстанції додаткові пояснення в яких зазначено, що зі змісту Порядку №821 вбачається, сфера його застосування розповсюджується на рішення суду, що набрали законної сили. При цьому, Порядок встановлює певний механізм виконання судових рішень, обмеження у виділенні відповідних коштів, та передбачає умови для виплати сум пенсійних виплат, розрахованих на підставі судового рішення.
Таким чином, Кабінет Міністрів України фактично встановив інакший порядок виконання судових рішень, боржниками за якими є органи Пенсійного фонду України, відмінний від установленого законами України №1404-VIII та №4901-VI, тим більш такий, що обтяжує права громадян на отримання соціального захисту.
Позивач вважає, що вирішені Порядком № 821 питання не відносяться до функцій Кабінету Міністрів України, а підлягають врегулюванню на законодавчому рівні або принаймні, мають бути делеговані законодавством Уряду.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені у пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відмовляючи в задоволенні заяви поданої у порядку ст. 383 КАС України, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника ОСОБА_1 порядку ст. 383 КАС України про визнання протиправною бездіяльності, вчиненої суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у справі №520/27989/24.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви поданої в порядку ст. 383 КАС України з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційних скарг.
Відповідно до положень ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з ч.4 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно з вимогами ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.
На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом. До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.
Згідно з ч.6 ст.383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача суд постановляє ухвалу про залишення заяви без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 294 цього Кодексу. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Згідно з частинами 1, 2, 4, 5 та 9 статті 249 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.
В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.
З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.
Окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.
З системного аналізу вищезазначених норм права вбачається, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований в тому числі і приписами статті 383 Кодексу, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду чи умисне ухилення від вчинення будь-яких дій, спрямованих на його виконання, що порушує законні права та інтереси позивача.
Застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статей 383, 249 КАС України можливе лише у разі встановлення факту протиправного невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених саме рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.
З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що на виконання вказаною рішення, головним управлінням проведено перерахунок пенсії позивача з 01.03.2023 без обмеження пенсії максимальним розміром та перерахунок з 01.03.2024 без обмеження пенсії максимальним розміром.
За результатом перерахунків нараховано різницю в пенсії у розмірі 16500 грн. 00 коп., яку внесено до Реєстру судових рішень.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-Х11 виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.
Згідно з п. 20 та п. 29 ч. 1 ст. 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.
Виплата нарахованих коштів на виконання рішення суду підлягає виплаті в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів за рахунок коштів Державного бюджету України.
Органи Пенсійного фонду України фінансують виплату пенсій за рахунок коштів Державного бюджету, реалізуючи бюджетну програму КПКВК 2506020 "Дотація Пенсійному фонду України па виплату пенсій, надбавок та підвищень до пенсії за різними пенсійними програмами" у межах виділених асигнувань.
Разом з тим, Головним розпорядником коштів за цією програмою є Міністерство соціальної політики України, розпорядником нижчого рівня - Пенсійний фонд України.
Верховний Суд у постановах від 07.11.2019 у справі № 420/70/19, від 23.04.2020 у справі №560/523/19 та від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а висловив позицію, згідно якої невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судовою рішення без поважних причин.
Отже, колегія суддів вважає, що подальші заходи щодо виділення коштів із Державного бюджету па фінансування виконання вказаного судового рішення від діяльності головного управління не залежать.
Колегія суддів вважає, що невиконання рішення суду в частині здійснення виплати пов`язане з об`єктивними причинами, які не залежать від волі відповідача, оскільки виділення коштів відбувається за відповідними бюджетними асигнуваннями з Пенсійного фонду України. 
Враховуючи вчинені відповідачем дії області в межах законодавчо встановленої компетенції, спрямовані на фактичне виконання рішення суду від 24.06.2025 по справі №520/27989/24, колегія суддів дійшла висновку про відсутність протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача в межах даної справи.
Верховний Суд у постанові від 28 березня 2020 року по справі №611/26/17 висловив позицію, відповідно до якої правовий інститут контролю за виконанням рішення суду підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.
Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.
Відповідно до ч. 6 ст. 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви представника ОСОБА_1 порядку ст. 383 КАС України про визнання протиправною бездіяльності, вчиненої суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у справі №520/27989/24.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні зави поданої у порядку ст. 383 КАС України.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2025 року по справі № 520/27989/24 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 243, 250, 312, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2025 по справі № 520/27989/24 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	В.В. Катунов   З.Г. Подобайло