Справа № 204/12635/25
Провадження № 2-а/204/12/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року    м. Дніпро

Чечелівський районний суд міста Дніпра, в особі судді Приваліхіної А.І., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
У С Т А Н О В И В:
26 листопада 2025 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом до відповідача Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, із вимогами про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення (а. с. 1-5).
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що, 18 листопада 2025 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6179721 позивачку було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП за те, що 18 листопада 2025 року о 22:04 годині в м. Дніпро, вул. Вернадського, 2, водій не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 чим порушив п. 8.4.б ПДР України – порушення знаків пріоритету. Зауважує, що позивачка вказаного в постанові про накладення адміністративного стягнення порушення не вчиняла, будь-які докази, які б свідчили про скоєння ним адміністративного правопорушення (фото-, відео- тощо) відсутні, також в постанові не зазначено технічний засіб за допомогою якого здійснено фото чи відео фіксацію правопорушення. Тому вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 6179721 від 18 листопада 2025 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю. 
Ухвалою суду від 02 грудня 2025 року у справі відкрито спрощене провадження, без виклику сторін (а. с. 15).
17 грудня 2025 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України – Бочкова Г.В., що зареєстровано та передано судді 18 грудня 2025 року (а. с. 19-21 та на звороті), в яких він позовні вимоги не визнає, у задоволенні позову прохає відмовити у повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначає, що 18 листопада 2025 року о 22:04 годині у м. Дніпро, по вул. Вернадського, 2, поліцейськими Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції було зафіксовано факт порушення водієм вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», що підтверджується відеозаписом який долучається до матеріалів справи, на якому чітко видно, що позивачка керуючи транспортним засобом, перетинає перехрестя без обов`язкової зупинки перед стоп-лінією. За результатами встановлення фактичних обставин на місці події поліцейським винесена постанова серії ЕНА №6179721 за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вказує, що фактичне розташування знаку 2.2 на вказаній ділянці дороги, забезпечує належну видимість водіям, відповідає вимогам щодо розміщення перед перехрестям, не має перешкод для сприйняття, підтверджено відеозаписом, на якому знак чітко зафіксований та легко розпізнається. Жодних порушень вимог ПДР, ДСТУ чи чинного Порядку розміщення технічних засобів регулювання дорожнього руху відсутні. Пункт 33.2 ПДР встановлює, забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 або перед знаком 2.2. Жодна норма ПДР не містить положення, яке дозволяло би водію ігнорувати вимогу знаку 2.2 у разі відсутності попереднього знаку 2.1. Знак 2.2 є обов`язковим до виконання сам по собі. Також зазначає, що якщо були допущені суто формальні порушення, то такі взагалі не впливають на дійсність рішення. Тому вважає, що підстав для скасування постанови не убачається, а навпаки, доводи позивачки свідчать про наявність складу адміністративного правопорушення.
22 грудня 2025 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив від представниці позивачки - Кравченко В.В. (а. с. 25-28), яка передана судді 12 січня 2026 року, в яких вона зазначає про те, що надання відеозапису жодним чином не спростовує доводів позивачки з приводу порушення відповідачем саме процедур розгляду та збирання доказів в адміністративному провадженні. Зауважує, що Пункт 7 оскаржуваної постанови має містити відомості про матеріали, які додаються до постанови. У постанові відсутнє посилання на фото чи відеозапис правопорушення та не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснювався фото або відеофіксація правопорушення. Зазначає, що фактично наданий суду відеозапис з камер «Безпечне місто» з`являється вже після розгляду адміністративної справи та винесення оскаржуваної постанови. Тому, на момент розгляду відповідачем адміністративної справи жодних доказів (відеозаписів або фотофіксації) вчинення позивачкою правопорушення не існувало та не було пред`явлено. У зв`язку з чим, прохає відхилити доводи, наведені відповідачем у відзиві на позовну заяву, оскільки останній не наводить жодних аргументів які б спростовували доводи позивачки щодо неправомірності її дій під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Клопотань про виклик сторін у судове засідання до суду не надходило.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 18 листопада 2025 року інспектором 2 взводу 3 роти 4 батальйону УПП в Дніпропетровській області капралом поліції Нездрачовим Р.А. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6179721, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. З указаної постанови убачається, що 18 листопада 2025 року о 22:04:19 у м. Дніпрі по вул. Вернадського 2, водій керувала транспортним засобом Matiz, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виконала вимогу дорожнього знаку 2.2, чим порушила п. 8.4 «б» ПДР – порушення вимог знаків пріоритету, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. За вказане адміністративне правопорушення позивачку було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в сумі 340 гривень. 
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приписами ч. 1 ст. 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. 
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Приписами п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що позивач — це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду.
Нормами п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України встановлено, що індивідуальний акт — акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій aбo в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав aбo інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням aбo мас визначений строк.
Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Частиною 2 ст. 11 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.
Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Приписами ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Приписами ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ст. 222 КУпАП розгляд справ про правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 цього Кодексу, покладено на органи внутрішніх справ (Національна поліція).
Згідно з положеннями Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого у неавтоматичному режимі, що затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, поліцейський одразу виносить постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, без складання протоколу.
Приписами ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Згідно із п. 8.1 ПДР регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
Пунктом 8.4 «б» ПДР встановлено, що знаки пріоритету встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.
Відповідно до розділу 33 підрозділу 2 «Знаки пріоритету» ПДР, 2.2 “Проїзд без зупинки заборонено”. Забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Як роз`яснено у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті від 23 грудня 2005 року № 14, зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Виходячи з наведених правових норм, на інспектора патрульної поліції покладається обов`язок належним чином задокументувати наявність правопорушення, зокрема, за допомогою фото, відеозйомки, пояснень свідків та інших доказів, які мають статус належних та допустимих.
У той же час, відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Як вбачається із вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, перш за все, чи було вчинено адміністративне правопорушення.
Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що факт вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, підтверджується наданим ним суду електронного доказу, а саме відеозапис, з якого убачається, що позивачка, керуючи транспортним засобом, перетинає перехрестя без обов`язкової зупинки перед стоп-лінією.  
В той же час, позивачкою у позовній заяві зазначено, що вона вказане правопорушення у постанові серії ЕНА № 6179721 не вчиняла, а відтак суд вважає такі посилання позивачки намаганням ввести суд в оману. 
Таким чином позивачкою не надано суду доказів на спростування факту вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а посилання позивачки на відсутній у постанові про адміністративне порушення відомостей про технічний засіб, який здійснював відео фіксацію правопорушення, не спростовує факт вчинення останньою даного правопорушення. Тому, суд критично ставиться до доводів позивачки, викладених у позові, оскільки її доводи повністю спростовуються наданим відповідачем відеозаписом правопорушення.
Отже, судом встановлено, що докази, які б відповідали вимогам ст. 251 КУпАП та об`єктивно фіксували обставини вчинення правопорушення позивачкою, відповідачем надані, а саме відео, яке чітко фіксує факт руху транспортного засобу на перехресті без дотримання Правил дружнього руху, а відтак є належним доказом у даній справі.  
Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
З огляду на викладене, суд дійшов переконливого висновку про те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 16179721 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 гривень, є правомірною та обґрунтованою, а відтак позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
В силу вимог ст. 139 КАС України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог сплачений позивачкою судовий збір не відшкодовується.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 1, 2, 19, 20, 72, 77, 96, 229, 242-246, 262, 286 КАС України, -
У Х В А Л И В:
Адміністративний позов  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, Троїцька площа 2А; ЄДРПОУ 40108646), про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення – залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду згідно з вимогами ч. 4 ст. 286 КАС України протягом десяти днів зо дня його підписання суддею або протягом десяти днів зо дня отримання його копії учасниками справи.
Рішення суду набирає законної сили протягом десяти днів зо дня його підписання суддею або протягом десяти днів зо дня отримання його копії учасниками справи, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку. 

Суддя А.І. Приваліхіна