Справа №127/15458/25 
Провадження №1-кп/127/563/25 

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 , 
сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду №13 в м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням: 
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Горбове, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , раніше судимого:
- 08.12.1999 Шосткинським міським судом Сумської області, за ч. 2 ст. 229-6, ч. 1 ст. 299-1, ч. 1 ст. 229-4, ст. 44, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України (ред. 1960 року) до покарання у виді трьох років трьох місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 08.08.2001 на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію», невідбуту частину покарання змінено на умовну з іспитовим строком один рік чотири місяці двадцять вісім днів;
- 07.10.2002 Шосткинським міським судом Сумської області, за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді двох років шести місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 30.08.2004 умовно-достроково, з невідбутим строком три місяці двадцять чотири дні;
- 14.03.2005 Шосткинським міським судом Сумської області, за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 08.09.2006 умовно-достроково, з невідбутим строком чотири місяці двадцять чотири дні;
- 06.11.2007 Шосткинським міським судом Сумської області, за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 30.10.2009 по відбуттю строку покарання;
- 06.09.2010 Шосткинським міським судом Сумської області, за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 17.06.2013 умовно-достроково, з невідбутим строком один рік один місяць шість днів;
- 11.03.2014 Шосткинським міським судом Сумської області, за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України, із застосуванням ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді двох років шести місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 04.02.2016 по відбуттю строку покарання;
- 09.12.2016 Шосткинським міським судом Сумської області, за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 08.01.2019 по відбуттю строку покарання;
- 22.01.2020 Шосткинським міським судом Сумської області, за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді двох років чотирьох місяців позбавлення волі;
- 25.02.2021 Шосткинським міським судом Сумської області, за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді двох років чотирьох місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 10.05.2022 по відбуттю строку покарання;
- 17.12.2021 Шосткинським міським судом Сумської області, за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді двох років чотирьох місяців позбавлення волі;
- 09.08.2022 Ковпаківським районним судом м. Суми, за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 04.11.2024 згідно Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024, 
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №12025020020000306 від 29.03.2025, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 29.03.2025 близько 10 години, перебуваючи у приміщенні кафе «12 стільців» розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де свою підприємницьку діяльність здійснює фізична особа підприємець ОСОБА_6 під час вживання алкогольних напоїв, знаходячись в громадському місці, безпричинно, з хуліганських спонукань почав виражатись у бік оточуючих громадян нецензурною лайкою, після чого, заспокоївшись, продовжив сидіти за столом у стані алкогольного сп`яніння, та своєю поведінкою заважав відвідувачам відпочивати.
На зауваження бармена даного кафе ОСОБА_7 та пропозицію покинути заклад, ОСОБА_8 відреагував агресивно, та знаходяться в громадському місці, безпричинно, з хуліганських спонукань почав виражатись у її бік та оточуючих громадян нецензурною лайкою, при цьому дістав з кишені куртки предмет спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, а саме, кухонний ніж, після чого гострою стороною клинка вдарив декілька разів по поверхні столу.
Після зауваження, зробленого відвідувачами та барменом кафе, щодо неналежної поведінки, ОСОБА_8 розуміючи, що діє на очах сторонніх громадян, у денний час доби, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, виражаючи свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, які знаходять свій вияв у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, установлених правил співжиття, спілкування, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, прагнучи самоствердитися за рахунок приниження іншої особи, почав вчиняти хуліганські дії, а саме тримаючи у руці предмет спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень - кухонний ніж, почав розмахувати ним, та висловлювати нецензурною лайкою погрози у бік оточуючих осіб, в такий спосіб за допомогою зазначеного кухонного ножа створював реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян.
В подальшому, з метою припинення хуліганських дій та попередження нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , один з відвідувачів, а саме ОСОБА_10 , забрав у нього кухонного ножа, виніс на вулицю та перекинув вказаний ніж через паркан, після чого вивів ОСОБА_11 з приміщення кафе.
В свою чергу, ОСОБА_8 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, виражаючи свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, які знаходять свій вияв у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, установлених правил співжиття, спілкування, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, прагнучи самоствердитися, розуміючи, що знаходиться у громадському місці, знайшов на вулиці твердий камінь овальної форми розміром приблизно 13 см х 9 см, та зайшовши до приміщення вищевказаного кафе, кинув камінь у скляну вітрину, що розташована за барною стійкою, розбивши таким чином скло вітрини розміром 800 мм на 300 мм. вартістю 1800 грн, та горілчані вироби, а саме: дві пляшки горілки марки «Перша гільдія» «Поважна» ємністю по 0,7 літра, одну пляшку горілки «Хлібний дар» «Класична» ємністю 0,5 літра, дві пляшки горілки марки «Козацька рада» «Класична» ємністю по 0,5 літра; чотири пляшки горілки марки «Козацька рада» «Класична» ємністю по 100 мл.; дві пляшки горілки марки «Nemirov» «Delikat» ємністю по 100 мл.; дві пляшки горілки марки «Nemirov» «Медова» ємністю по 100 мл.; дві пляшки горілки марки «Nemirov» «Чорна особлива» ємністю по 100 мл.; три пляшки коньяку «Aliko» «З зірочки» ємністю 0,5 літра; одна пляшка коньяку «Koblevo» «3 зірочки» ємністю 0,5 літра.
Внаслідок умисних, хуліганських дій ОСОБА_11 було пошкоджено майно фізичної особи підприємця ОСОБА_6 та завдано шкоду останній на суму згідно висновку експерта 3827,08 грн., та порушено нормальну роботу закладу в якому вона здійснює свою підприємницьку діяльність, а саме кафе «12 стільців» за адресою АДРЕСА_2 .
Обвинувачений ОСОБА_4  в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав частково, повідомив, що 29.03.2025 він разом з дівчиною зайшов в приміщення кафе «12 стільців» де вони сіли за стіл та замовили собі їжу. Через деякий час дівчина вийшла, а він залишився в кафе та задрімав за столиком. В подальшому, він прокинувся від того, що йому хтось наніс удар по обличчю. Внаслідок отриманого удару взяв в руки ніж, який купив напередодні для побутового використання та який знаходився при ньому та тримаючи його у руках хотів вийти з приміщення, однак чоловік на ім`я ОСОБА_12 забрав з руки ніж та вийшовши на вулицю викинув його. Після чого, він розізлився, взяв на вулиці камінець, зайшов у приміщення кафе та будучи емоційно збудженим хотів кинути ним по столу, однак попав у скляну вітрину, яка розбилась та одразу вийшов з приміщення. Також, зазначив про відсутність в його діях обтяжуючих обставин, оскільки алкогольні напої він випив лише після події, а під наркотичним сп`янінням перебував через те, що перебуває в лікарні ОСОБА_13 на замісній терапії вже тривалий час та кожен день приймав необхідні засоби. Свою вину у вчинені хуліганських дій визнав та висловив намір відшкодувати завдану потерпілій шкоду, однак не погодився з кваліфікацією за ч. 4 ст. 296 КК України.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6  повідомила, що до неї зателефонувала бармен закладу і розповіла, що розбили вітрину. Коли вона приїхала на місце події, обвинуваченого вже не було, його забрали працівники поліції. Вона виявила, що в закладі була розбита вітрина та пляшки, а також був пошкоджений стіл. Зазначила, що обвинувачений бив по столу ножем, тому один з відвідувачів закладу забрав у нього ніж та викинув його, в подальшому він був знайдений за парканом. Крім того, бармен ОСОБА_7 розповіла їй, що ОСОБА_4 висловлював до неї погрози. 
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомила, що проходила стажування у кафе «12 стільців» на посаді бармена в березні 2025 року. В один із днів стажування в кафе зайшов ОСОБА_4 , який сидів сам за столом. Через деякий час до неї звернулись відвідувачі закладу з проханням зробити йому зауваження. Коли вона підійшла до обвинуваченого та зробила йому зауваження, він почав агресивно себе поводити, дістав ніж та всім погрожував, стукав ножем по столу. Вона злякалась та сховалась за барну стійку та лише чула як розбилась барна стійка, а також, бачила камінь, яким це було зроблено. Після цього заклад припинив свою роботу.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 зазначила, що вона працює барменом у кафе «12 стільців» в момент подій, які трапились у закладі вона перебувала в підсобному приміщені, а коли вийшла, в залі вже була присутня власниця, була розбита вітрина та на вулиці стояв затриманий обвинувачений.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10  повідомив, що в березні 2025 року він зайшов до кафе «12 стільців» та побачив, як обвинувачений розмахував ножем та погрожував присутнім. Він підійшов до ОСОБА_4 , забрав у нього ніж та викинув за паркан, а самого обвинуваченого вивів із закладу. Через деякий час ОСОБА_4 повернувся в заклад, але з камінцем у руках, який він кинув у вітрину та втік. Також повідомив, що обвинувачений поводив себе агресивно, виражався нецензурною лайкою до всіх присутніх.
Окрім показань обвинуваченого, потерпілої, свідків, судом ретельно та безпосередньо були досліджені наступні докази надані сторонами кримінального провадження, а саме:
- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та інші подію від 29.03.2025, відповідно до якої ОСОБА_6 просить прийняти міри до особи на ім`я ОСОБА_12 , який 29.03.2025 близько 10 години перебуваючи у кафе «12 стільців» погрожував ножем працівниці закладу, пошкодив камінцем скляну вітрину та товар (т.1 а.с. 188);
- протокол огляду місця події від 29.03.2025, об`єктом якого є приміщення кафе «12 стільців» в ході якого було виявлено та вилучено ніж та камінь (т.1 а.с. 190-197);
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.03.2025, відповідно до якого свідок ОСОБА_10 у присутності понятих за чолом, носом, формою обличчя, впізнав на фотознімку №2 особу яку бачив у кафе «12 стільців» та яка вчинила хуліганські дії, згідно довідки до протоколу пред`явлення фотознімків для впізнання на фотокартці під №2 зображений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с. 202-205);
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.03.2025, відповідно до якого свідок ОСОБА_7 у присутності понятих за очами, підборіддям, носом та вухами, впізнав на фотознімку №2 особу яку бачив у кафе «12 стільців» та яка вчинила хуліганські дії, згідно довідки до протоколу пред`явлення фотознімків для впізнання на фотокартці під №2 зображений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с. 206-209);
- висновок експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи №811/25-21 від 15.04.2025 (т.1 а.с. 234-238);
- висновок експерта за результатами судової експертизи зброї №СЕ-19/102-25/7598-ХЗ від 07.04.2025 (т.1 а.с. 245-247);
- протокол проведення слідчого експерименту від 29.03.2025, за участю свідка ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_6 , відповідно до якого останні повідомили, за яких обставин ОСОБА_4 вчинив хуліганські дії у кафе «12 стільців» (т.2 а.с. 1-5);
- протокол затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 29.03.2025, відповідно до якого було затримано ОСОБА_4 з підстав, якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин (т.1 а.с. 56-60).
Також, судом було досліджено:
- витяг з кримінального провадження №12025020020000306 від 29.03.2025 (а.с.1 а.с. 186, 187);
- постанову про визнання речей і документів речовими доказами від 29.03.2025, від 04.04.2025 (т.1 а.с. 198, 199, 228, 229);
- ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області про арешт майна від 01.04.2025 (т.1 а.с. 210);
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.03.2025 (т.1 а.с. 211-218);
- ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою від 31.03.2025 (т.1 а.с. 61-64);
- ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області про продовження строку тримання під вартою від 23.05.2025 (т.1 а.с. 53-55);
- постанову про доручення проведення судової товарознавчої експертизи від 08.04.2025 (т.1 а.с. 230-233);
- постанову про доручення проведення судової експертизи зброї від 02.04.2025 (т.1 а.с. 240-242).
Заслухавши показання обвинуваченого, потерпілої, свідків, дослідивши та проаналізувавши всі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення приходить до висновку, що в судовому засіданні встановлені достатні докази, які «поза розумним сумнівом» вказують на доведеність вини  ОСОБА_4  у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.
В розумінні ст. 296 КК України, відповідальність настає за грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. 
У постанові Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі №442/66/16-к зазначається, що неповага до суспільства - це прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Вказана неповага має бути явною. Це означає, що неповага до суспільства є очевидною, безсумнівною як для хулігана, так і для очевидців його дій. При цьому грубе порушення громадського порядку передбачає недотримання встановлених правил поведінки у громадських місцях. Оцінювати порушення як грубе слід з урахуванням кількості його учасників, території, на якій мало місце порушення, кількості потерпілих, тривалості порушення тощо.
Так, вина обвинуваченого у вчиненні хуліганських дій підтверджується показаннями самого обвинуваченого та в цій частині, узгоджуються із показаннями допитаної в судовому засіданні потерпілої та свідків, а також дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.
Однак, надаючи показання в судовому засіданні обвинувачений не погодився з кваліфікацією його дій за ч. 4 ст. 296 КК України.
Так, згідно пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення він перебуваючи у приміщенні кафе «12 стільців» спочатку безпричинно, з хуліганських спонукань почав виражатись у бік оточуючих громадян нецензурною лайкою, сидів за столиком у стані алкогольного сп`яніння та своєю поведінкою заважав відвідувачам відпочивати, на зауваження присутніх не реагував, на прохання залишити заклад реагував агресивно, при цьому дістав з кишені куртки предмет спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, а саме, кухонний ніж, та гострою стороною клинка вдарив декілька разів по поверхні столу, а також розмахував ним, висловлював нецензурною лайкою погрози у бік оточуючих осіб. Після того, як один із відвідувачів забрав у нього ножа та викинув через паркан, ОСОБА_4 вийшов з приміщення кафе, знайшов на вулиці твердий камінь овальної форми, повернувся до кафе та кинув його у скляну вітрину, що розташована за барною стійкою, розбивши таким чином скло вітрини та горілчані вироби, чим завдав шкоду власниці кафе.
Під час надання показань ОСОБА_4 повідомив, що не мав наміру завдавати тілесних ушкоджень присутнім, наявний у нього ніж він придбав напередодні для побутових потреб. Перебуваючи у приміщенні кафе він заснув за столиком, однак раптово прокинувся від удару по обличчю, тому він взяв у руки наявний ніж для можливого захисту та хотів вийти з приміщення, але не зміг цього зробити, тому що один з відвідувачі забрав у нього ножа і викину, через що він розізлився та взявши на вулиці камінець, зайшов у приміщення кафе та будучи збудженим хотів кинути ним по столу, однак попав у скляну вітрину, яка розбилась.
Вказані показання обвинуваченого не узгоджуються з показаннями допитаних в ході судового розгляду свідків.
Зокрема, свідок ОСОБА_7 , яка стажувалась у кафе «12 стільців» на посаді бармена повідомила, що ОСОБА_4 відпочивав у закладі, однак відвідувачі просили вивести його, тому що він поводив себе не коректно. Коли вона підійшла до обвинуваченого та зробила йому зауваження, він почав агресивно себе поводити, дістав ніж та всім погрожував, стукав ним по столу. Вона злякалась та сховалась за барну стійку та лише чула як розбилась барна стійка, а також, бачила камінь, яким це було зроблено. Після цього заклад припинив свою роботу.
Свідок ОСОБА_10 повідомив, що коли він зайшов до кафе «12 стільців», то побачив, як ОСОБА_4 розмахував ножем та погрожував присутнім, тому він підійшов до нього, забрав ножа та викинув його за паркан, а самого обвинуваченого вивів із закладу. Через деякий час він повернувся в заклад, але з камінцем у руках, який кинув у вітринута втік. Також повідомив, що обвинувачений поводив себе агресивно, виражався нецензурною лайкою до всіх присутніх.
Зазначені свідки були безпосередніми очевидцями подій та жодних підстав сумніватися в достовірності їх показань суд не вбачає, оскільки вони раніше не знайомі з обвинуваченим, бачили його вперше та будь яких конфліктів між ними не було.
Крім того, показання свідків повністю узгоджуються з дослідженими письмовими доказами, а саме, протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та інші подію від 29.03.2025, протоколом огляду місця події від 29.03.2025, об`єктом якого є приміщення кафе «12 стільців», протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.03.2025, висновком експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи №811/25-21 від 15.04.2025, висновком експерта за результатами судової експертизи зброї №СЕ-19/102-25/7598-ХЗ від 07.04.2025, протоколом проведення слідчого експерименту від 29.03.2025, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 29.03.2025.
Зазначені обставини вказують на те, що надаючи показання в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 намагався ввести суд в оману з метою покращення свого становища.
Зі змісту ст. 296 КК України та судової практики Верховного Суду (постанова Великої Палати від 03 липня 2019 року провадження №288/1158/16-к, №13-28кс19), вбачається, що кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється в людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.
За зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших кримінальних правопорушень, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину.
Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. Винятковим цинізмом у контексті статті 296 КК України визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб, що знаходяться у безпорадному стані.
Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.
Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки.
Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.
Як встановлено в ході розгляду кримінального провадження та підтверджується показаннями свідків і дослідженими в ході розгляду письмовими доказами, ОСОБА_4 перебуваючи в громадському місці у стані алкогольного сп`яніння, виражався нецензурною лайкою у бік оточуючих громадян, своєю поведінкою заважав відвідувачам відпочивати, на зауваження присутніх не реагував, на прохання залишити заклад реагував агресивно, дістав з кишені куртки предмет спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, а саме, кухонний ніж, та гострою стороною клинка вдарив декілька разів по поверхні столу, а також розмахував ним, висловлював погрози до присутніх осіб та розбив вітрину у кафе.
Таким чином, судом обґрунтовано встановлено, що ОСОБА_4 діяв з хуліганських спонукань та мотивів явної неповаги до суспільства, із застосуванням ножа, зважаючи на обстановку та обставини події, динаміку їх розвитку, дії обвинуваченого, який бажав протиставити себе суспільству і продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм та правил поведінки, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яка виразилася в тривалому порушенні громадського порядку, яке було здійснене в людному місці, з ініціативи обвинуваченого, супроводжувалося нецензурною лайкою та пошкодженням майна, що призвело до заподіяння матеріальної шкоди та припинення роботи закладу. 
Крім того, слід зазначити, що при кваліфікації дій за ч. 4 ст. 296 КК України не є обов`язковою умовою спричинення тілесних ушкоджень, а головним є сам факт застосування предмета.
Допитані в судовому засіданні свідків чітко вказали, що  ОСОБА_4 під час хуліганських дій, тримав в руці ніж та погрожував присутнім, в зв`язку з чим, ніж був у нього відібраний.
Враховуючи викладене, те що будь кому з присутніх на місці подій не було спричинено тілесні ушкодження, не виключає кваліфікації дій за ч. 4 ст. 296 КК України і не може бути підставою для перекваліфікації дій або визнання відсутності складу кримінального правопорушення, тому на думку суду твердження сторони захисту є безпідставними та надуманими.
В цілому, аргументи сторони захисту не є переконливими та не свідчать про наявність таких суттєвих обставин, які б були підставою для визнання доказів недопустимими та ставили під сумнів причетність обвинуваченого до кримінального правопорушення за встановлених судом обставин.
Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду зі сторони захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Вищезазначені докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, є такими, що доповнюють одне одного, є належними, допустимими та достатніми, оскільки у відповідності до ст.ст. 84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані в порядку, передбаченому Конституцією та КПК України.
Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотиви і мета вчинення кримінального правопорушення.
Суд вважає за необхідне зазначити, що всі докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінально - процесуального закону, є допустимими та належними.
Таким чином, аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, розглядаючи кримінальне провадження відповідно до вимог ст. 337 КПК України в межах висунутого обвинувачення, суд приходить до висновку, про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а його дії слід кваліфікувати, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень. 
При вирішенні питання щодо обрання покарання, суд керується роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 22.12.2006 «Про судову практику у справах про хуліганство» в якому зазначено, що при призначенні покарання за хуліганство суди зобов`язані в кожному конкретному випадку і стосовно кожного підсудного неухильно додержувати вимог ст. 65 КК України, щодо загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи його законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації.
При визначенні виду та міри покарання, обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.
Суд зважає на те, що обвинувачений раніше неодноразово судимий (т.2 а.с. 7-17, 22-47), на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (т.2 а.с. 19), знаходиться під диспансерним наркологічним спостереженням з 06.11.2024 з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опії дів (т.2 а.с. 20).
Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, суд вважає рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів.
Заперечення обвинуваченого, щодо факту перебування під час вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння не знайшло свого підтвердження та повністю спростовуються наявною довідкою КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР», згідно якої ОСОБА_4 , 29.03.2025 о 18 год. 30 хв. перебував у стані алкогольного сп`яніння - 1,91 проміле, а також, у стані наркотичного сп`яніння - позитивний метадон (т.2 а.с. 18).
Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, обставини справи, а саме, грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого до нанесення тілесних ушкоджень, відсутність будь-якого приводу для вчинення даного кримінального правопорушення, оскільки потерпіла є раніше не знайомою особою, з якою до подій вказаних в обвинувальному акті обвинувачений взагалі знайомий не був, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який вину визнав частково, у вчиненому не розкаявся, завданому потерпілій шкоду не відшкодував, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та відбував покарання в місцях позбавлення волі, наявність обставин, що обтяжує покарання та відсутність обставин, що пом`якшують покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції його від суспільства, а тому покарання необхідне та достатнє для його перевиховання та виправлення, а також для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень в майбутньому слід призначити у виді позбавлення волі на строк в межах санкції передбачених ч. 4 ст. 296 КК України.
На переконання суду таке покарання відповідає принципам законності, справедливості, індивідуалізації, буде співмірним вчиненому та необхідним для досягнення мети покарання і завдань кримінального судочинства.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України обвинуваченому строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження зарахувати у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з моменту затримання по день набрання вироком законної сили.
Початок строку відбуття покарання обвинуваченому слід рахувати з дня набрання вироком законної сили.
З метою забезпечення виконання вироку суду запобіжний захід застосований до обвинуваченого у виді тримання під вартою слід продовжити до набрання вироком законної сили, але не довше ніж на шістдесят днів, з дня оголошення вироку.
Відповідно до вимог ст. ст. 124, 126 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати у відшкодування вартості проведення судових експертиз (т.1 а.с. 239, 244), оскільки їх проведення було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.
Долю речових доказів в кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України арешт накладений на речові докази в кримінальному провадженні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 60, 65-67, 72, 296 КК України, ст. ст. 22, 84-86, 91, 100, 124, 126, 174, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України  ОСОБА_4  строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження зарахувати у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 29.03.2025 по день набрання вироком законної сили. 
Початок строку відбуття покарання  ОСОБА_4  слід рахувати з дня набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід, застосований до  ОСОБА_4  у виді тримання під вартою - продовжити до набрання вироком законної сили, але не довше, ніж на шістдесят днів, з 06.01.2026 до 06.03.2026. 
Стягнути з  ОСОБА_4  на користь держави Україна процесуальні витрати в сумі 3712,20 грн. у відшкодування вартості проведення криміналістичних досліджень в кримінальному провадженні.
Арешт, накладений на майно ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області №127/10063/25 від 01.04.2025, після набрання вироком законної сили - скасувати.
Речові докази в кримінальному провадженні №12025020020000306, а саме:
- металевий предмет ззовні схожий на ніж, камінь, які передані на відповідальне зберігання до камери речових доказів відділу поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, після набрання вироком законної сили - знищити;
- фіскальний чек про вартість скла вітрини, накладна про вартість скла вітрини, накладна про вартість спиртних напоїв, копія видаткової накладної про найменування товару, фотографії, після набрання вироком законної сили - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: