ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року
м. Київ
справа № 678/641/25
провадження № 51-2540км25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду
у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Хмельницького апеляційного суду від 26 червня 2025 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025243300000132 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Летичівський районний суд Хмельницької області вироком від 06 травня 2025 року визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, і призначив йому покарання у виді штрафу в розмірі 800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 13 600 грн.
Згідно з вироком місцевого суду, постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 14.10.2014 року ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, й на підставі ч.2 ст.36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.
Натомість ОСОБА_6 , знаючи про наявність вказаної постанови суду, оскільки в судовому засіданні вину визнав, у вчиненому каявся, тому, будучи ознайомленим з нею, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення його права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, діючи умисно, всупереч рішенню суду, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ч.1 ст.129 Конституції України, відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на території України, будучи позбавленим права на керування транспортними засобами, порушуючи п.п.2.1.а) ПДР, знову вчинив адміністративні правопорушення.
Зокрема, 09.10.2014 року о 17 год 41 хв ОСОБА_6 , не маючи права на керування транспортним засобом, грубо ігноруючи норми адміністративного законодавства України, в порушення п.п.2.1.а) ПДР, а також всупереч рішенню суду про позбавлення права керування транспортним засобом, у смт Летичів на вул. Горького, керував автомобілем марки «ВАЗ 2106», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння й за порушення Правил дорожнього руху був зупинений працівниками ВДАІ Летичівського РВ УМВС України в Хмельницькій області, які склали на нього матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП.
За порушення вказаних вимог чинного законодавства постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 07.11.2014 року ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строком 4 (чотири) роки.
Надалі ОСОБА_6 , знаючи про наявність вказаних постанов суду та будучи ознайомленим з ними, з метою невиконання вищезазначених постанов суду щодо позбавлення його права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість їх виконати, діючи умисно, всупереч рішенню суду, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ч.1 ст.129 Конституції України, будучи позбавленим права на керування транспортними засобами, порушуючи п.п.2.1.а) ПДР, усвідомлюючи протиправність своїх дій, знову вчинив адміністративні правопорушення.
22.11.2014 року о 22 год 50 хв усупереч рішенню суду про позбавлення права керування транспортним засобом, у смт Летичів, на вул.50-річчя Жовтня, ОСОБА_6 , будучи двічі протягом року підданим адміністративному стягненню за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки «ВАЗ 2106», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, й за порушення Правил дорожнього руху був зупинений працівниками ВДАІ Летичівського РВ УМВС України в Хмельницькій області, які склали на нього матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП.
За порушення вказаних вимог чинного законодавства постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 29.12.2014 року ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, й застосовано до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строком 4 (чотири) роки і 6 (шість) місяців.
ОСОБА_6 , знаючи про наявність вказаних постанов суду та будучи ознайомленим з ними, з метою невиконання вищезазначених постанов суду щодо позбавлення його права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість їх виконати, діючи умисно, всупереч рішенню суду, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ч.1 ст.129 Конституції України, будучи позбавленим права на керування транспортними засобами, порушуючи п.п. 2.1.а) ПДР, усвідомлюючи протиправність своїх дій, знову вчинив адміністративні правопорушення.
01.02.2015 року о 16 год 55 хв усупереч рішенню суду про позбавлення права керування транспортним засобом у смт Летичів, на вул. Горького, ОСОБА_6 , будучи двічі протягом року підданим адміністративному стягненню за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки «ВАЗ 2106», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, й за порушення Правил дорожнього руху був зупинений працівниками ВДАІ Летичівського РВ УМВС України в Хмельницькій області, які склали на нього матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП.
За порушення вказаних вимог чинного законодавства постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 27.02.2015 року ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строком 5 (п`ять) років.
Натомість ОСОБА_6 , знаючи про наявність вказаних постанови суду, оскільки, будучи в судовому засіданні, вину визнав, у вчиненому каявся; будучи ознайомленим з нею, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення його права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, діючи умисно, всупереч рішень суду, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ч.1 ст.129 Конституції України, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, порушуючи п.п. 2.1.а) ПДР, усвідомлюючи протиправність своїх дій, знову вчинив адміністративні правопорушення.
31.07.2017 року о 23 год 00 хв ОСОБА_6 усупереч рішенню суду про позбавлення права керування транспортними засобами у смт Летичів, на вул. Чорновола керував мотоблоком «Зубр» без державного номерного знака з явними ознаками алкогольного сп`яніння, й за порушення Правил дорожнього руху був зупинений працівниками Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області, які щодо нього склали протокол серії АП1 №428745 про адміністративне правопорушення від 31.07.2017 року за ч.3 ст.130 КУпАП.
За порушення вказаних вимог чинного законодавства постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 07.10.2017 року ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строком 10 (десять) років.
ОСОБА_6 , знаючи про наявність вказаних постанов суду та будучи ознайомленим з ними, з метою невиконання вищезазначених постанов суду щодо позбавлення його права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість їх виконати, діючи умисно, всупереч рішенню суду, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ч.1 ст.129 Конституції України, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, порушуючи п.п. 2.1.а) ПДР, усвідомлюючи протиправність своїх дій, знову вчинив адміністративні правопорушення.
27.03.2018 року о 15 год 00 хв усупереч рішенню суду про позбавлення права керування транспортними засобами у смт Летичів, на вул. Героїв Крут, ОСОБА_6 , будучи двічі протягом року підданим адміністративному стягненню за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, керував моторолером «VIPER» без державного номерного знака з явними ознаками алкогольного сп`яніння, й за порушення Правил дорожнього руху був зупинений працівниками Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області, які щодо нього склали протокол серії БР №055275 про адміністративне правопорушення від 07.03.2018 року за ч.3 ст.130 КУпАП.
За порушення вказаних вимог чинного законодавства постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 07.10.2017 року ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строком 10 (десять) років.
ОСОБА_6 , знаючи про наявність вказаних постанов суду та будучи ознайомленим з ними, з метою невиконання вищезазначених постанов суду щодо позбавлення його права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість їх виконати, діючи умисно, всупереч рішенню суду, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ч.1 ст.129 Конституції України, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, порушуючи п.п. 2.1.а) ПДР, усвідомлюючи протиправність своїх дій, знову вчинив адміністративні правопорушення.
08.01.2021 року о 14 год 25 хв у смт Летичів на вул. Юрія Савіцького ОСОБА_6 керував автомобілем марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, й за порушення Правил дорожнього руху був зупинений працівниками СРПП ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, які щодо нього склали протокол серії ДПР18 № 488077 про адміністративне правопорушення від 08.01.2021 року за ч.1 ст.130 КУпАП.
За порушення вказаних вимог чинного законодавства постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 08.02.2021 року ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
ОСОБА_6 , знаючи про наявність вказаних постанов суду та будучи ознайомленим з ними, з метою невиконання вищезазначених постанов суду щодо позбавлення його права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість їх виконати, діючи умисно, всупереч рішенню суду, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ч.1 ст.129 Конституції України, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, порушуючи п.п. 2.1.а) ПДР, усвідомлюючи протиправність своїх дій, знову вчинив адміністративні правопорушення.
29.03.2021 о 14 год 15 хв у смт Летичів на вул. Свободи ОСОБА_6 , будучи повторно протягом року підданим адміністративному стягненню за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, й за порушення Правил дорожнього руху був зупинений працівниками СРПП ВП № 3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, які щодо нього склали протокол серії ДПР18 № 488117 про адміністративне правопорушення від 29.03.2021 року за ч.2 ст.130 КУпАП, а також склали постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАН № 3990859 про адміністративне правопорушення від 29.03.2021 року за ч.4 ст.126 КУпАП, із застосуванням до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40 800 грн.
За порушення вказаних вимог чинного законодавства постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 29.04.2021 року ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 (тридцять чотири тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
ОСОБА_6 , знаючи про наявність вказаних постанов суду та будучи ознайомленим з ними, з метою невиконання вищезазначених постанов суду щодо позбавлення його права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість їх виконати, діючи умисно, всупереч рішенню суду, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ч.1 ст.129 Конституції України, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, порушуючи п.п. 2.1.а) ПДР, усвідомлюючи протиправність своїх дій, знову вчинив адміністративні правопорушення.
02.01.2022 року о 19 год 17 хв у смт Летичів на вул. Чорновола Хмельницького району Хмельницької області ОСОБА_6 , будучи двічі протягом року підданим адміністративному стягненню за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, й за порушення Правил дорожнього руху був зупинений працівниками СРПП ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, які щодо нього склали протокол серії ААБ №165084 про адміністративне правопорушення від 02.01.2022 року за ч.3 ст.130 КУпАП.
За порушення вказаних вимог чинного законодавства постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 25.01.2022 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, й застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років.
Однак ОСОБА_6 з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення його права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, діючи умисно, всупереч рішень суду, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ч.1 ст.129 Конституції України, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, порушуючи п.п. 2.1.а) ПДР, усвідомлюючи протиправність своїх дій, знову вчинив адміністративне правопорушення, а саме 04.01.2022 року о 00 год 00 хв у смт Летичів на вул. Чорновола, Хмельницького району Хмельницької області керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_2 , будучи особою, позбавленою права керування транспортним засобом, у зв`язку з чим працівниками СРПП ВП № 3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області було ухвалено постанову серії БАА № 856238 від 04.01.2022 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 20 400 грн за порушення ч.4 ст.126 КУпАП.
ОСОБА_6 , знаючи про наявність вказаних постанов суду та будучи ознайомленим з ними, з метою невиконання вищезазначених постанов суду щодо позбавлення його права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість їх виконати, діючи умисно, всупереч рішенню суду, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ч.1 ст.129 Конституції України, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, порушуючи п.п. 2.1.а) ПДР, усвідомлюючи протиправність своїх дій, знову вчинив адміністративні правопорушення.
04.12.2022 року о 08 год 05 хв у смт Летичів на вул. Івана Зубкова, 26 Хмельницького району Хмельницької області ОСОБА_6 повторно протягом року керував автомобілем марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом, й за порушення Правил дорожнього руху був зупинений працівниками СРПП ВП № 3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, які щодо нього склали протокол серії ААД №306543 про адміністративне правопорушення від 04.12.2022 року за ч.5 ст.126 КУпАП.
За порушення вказаних вимог чинного законодавства постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 16.12.2022 року ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень.
Крім цього, 04.12.2022 року о 08 год 05 хв у смт Летичів на вул. Івана Зубкова, 26 Хмельницького району Хмельницької області ОСОБА_6 повторно протягом року, будучи підданим адміністративному стягненню за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, й за порушення Правил дорожнього руху був зупинений працівниками СРПП ВП № 3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, які щодо нього склали протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП.
За порушення вказаних вимог чинного законодавства, постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 12.05.2023 року ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, й застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 (тридцять чотири тисяча) гривень.
ОСОБА_6 , знаючи про наявність вказаних постанов суду та будучи ознайомленим з ними, з метою невиконання вищезазначених постанов суду щодо позбавлення його права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість їх виконати, діючи умисно, всупереч рішенню суду, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ч.1 ст.129 Конституції України, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, порушуючи п.п. 2.1.а) ПДР, усвідомлюючи протиправність своїх дій, знову вчинив адміністративні правопорушення.
23.12.2023 року о 17 год 00 хв у с. Новокостянтинів на вул. Центральній, Хмельницького (Летичівського) району Хмельницької області ОСОБА_6 , будучи особою, позбавленою права керування транспортними засобами, вчинив адміністративні правопорушення передбачені ч.4 ст.126, ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП, за порушення яких постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 20.05.2024 року був визнаний винним із призначенням стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 (тридцять чотири тисяча) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
ОСОБА_6 з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення його права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, діючи умисно, всупереч рішень суду, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ч.1 ст.129 Конституції України, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, порушуючи п.п. 2.1.а) ПДР, усвідомлюючи протиправність своїх дій, знову вчинив адміністративні правопорушення.
03.03.2024 року о 18 год 11 хв у селищі Летичів на вул. Юрія Савіцького, Хмельницького (Летичівського) району Хмельницької області, ОСОБА_6 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, керував автомобілем марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, й за порушення Правил дорожнього руху був зупинений працівниками СРПП ВП № 3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, які щодо нього склали протокол серії ААД № 305949 про адміністративне правопорушення від 03.03.2024 року за ч.1 ст.130 КУпАП і протокол серії ААД № 254288 про адміністративне правопорушення від 03.03.2024 року за ч.5 ст.126 КУпАП.
ОСОБА_6 , знаючи про наявність вказаних постанов суду та будучи ознайомленим з ними, умисно ігноруючи їх та з метою їх невиконання, маючи реальну можливість їх виконати, діючи всупереч рішенням суду, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковим до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовим особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 10.04.2025 року близько 18 год 35 хв знову керував автомобілем марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_2 , в селищі Летичів, на вул. Юрія Савіцького, Хмельницького (Летичівського) району Хмельницької області й, будучи поміченим працівниками СРПП ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькі області, зупинений ними ж за порушення вимог чинного законодавства.
Таким чином, як зазначено вироку місцевого суду, ОСОБА_6 діючи умисно, не виконав декілька постанов Летичівського районного суду Хмельницької області, які набрали законної сили, щодо позбавлення його права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість їх виконати.
Хмельницький апеляційний суд 26 червня 2025 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасував і ухвалив новий вирок, яким призначив йому покарання за ч. 1 ст. 382 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік. В інший частині вирок суду першої інстанції було залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала 
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, просить скасувати вирок апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
На обґрунтування своїх вимог засуджений вважає, що судом першої інстанції належним чином було враховано всі обставини вчинення кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих покарання обставин, пом`якшуючі покарання обставини й було правильно призначено покарання у виді штрафу. Призначений судом першої інстанції штраф ОСОБА_6 вже сплатив, тому вважає, що не може бути двічі притягнутий до відповідальності за одне й те ж правопорушення.
Призначення апеляційним судом покарання у виді позбавлення волі засуджений вважає таким, що призведе до скрутного матеріального становища його сім`ї. 
Вважає рішення апеляційного суду упередженим і необґрунтованим, вказуючи, що апеляційний суд не конкретизував у своєму рішенні, в чому полягає вчинене ним правопорушення: у несплаті штрафу чи у позбавленні права керування транспортними засобами.
Також зазначає, що апеляційний суд в судовому рішенні послався на дорожньо-транспортну пригоду, винуватцем якої був ОСОБА_6 , що не було предметом розгляду у цьому провадженні. 
Позиції учасників судового провадження
Прокурор заперечував проти задоволення касаційної скарги засудженого.
Іншим учасникам судового провадження були направлені повідомлення про дату, час та місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. 
Мотиви Суду
За змістом статей 433, 438 КПК України суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, а тому перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначені обставини були предметом перевірки для суду апеляційної інстанції.
Стосовно доводів касаційної скарги про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до положень статей 370, 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції та ухвалює новий вирок у разі необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення, необхідності застосувати більш суворе покарання, а також у разі скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції або ж у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання. Таке рішення апеляційного суду має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на вирок місцевого суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій на обґрунтування своєї позиції щодо незаконності вироку виклав конкретні доводи про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість. Просив скасувати вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 й ухвалити новий вирок, яким призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. При цьому прокурор посилався на конкретні мотиви, чому вважає призначене покарання у виді штрафу м`яким і таким, що не забезпечує мету покарання, а саме виправлення особи. Також прокурор вважав необґрунтованим визнання обставиною, яка пом`якшує покарання, щире каяття.
Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. При цьому покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність. 
Згідно з вимогами ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання. 
Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, а також обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, який розглядає кримінальне провадження по суті, й повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання.
Дискреційні повноваження суду щодо призначення покарання мають межі, визначені статтями 409, 414, 438 КПК України, які передбачають повноваження судів апеляційної та касаційної інстанцій скасувати або змінити судове рішення у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, зокрема, коли покарання за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом видом та розміром покарання й тим видом і розміром покарання, яке мало бути призначене, враховуючи обставини, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
Вирішуючи питання про призначення покарання, апеляційний суд дотримався вимог ст. 65 КК України, врахувавши конкретні обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, дані про його особу, й навів у вироку переконливі мотиви ухваленого рішення.
Зокрема апеляційний суд обґрунтовано вказав, що судом першої інстанції недостатньо враховано дані про особу засудженого, який одинадцять разів позбавлявся права керувати транспортними засобами за керування у стані алкогольного сп`яніння, десять з яких, уже будучи позбавленим такого права. Апеляційний суд дійшов висновку, що така зухвала поведінка засудженого свідчить про його підвищену суспільну небезпечність, з чим погоджується і Верховний Суд.
Також апеляційний суд умотивовано не погодився з судом першої інстанції про визнання обставиною, яка пом`якшує покарання, щирого каяття ОСОБА_6 . Зокрема, як вказав апеляційний суд, визнання вини засудженим мало формальний характер й не зумовлене дійсним усвідомленням протиправності вчиненого. Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить про відсутність будь-яких об`єктивних проявів щирого розкаяння.
При цьому апеляційний суд умотивовано зазначив, що ОСОБА_6 при притягненні його до адміністративної відповідальності щоразу визнавав свою вину і каявся, однак продовжував свою протиправну поведінку. Така поведінка ОСОБА_6 демонструє зневагу обвинуваченого до рішень суду і відсутність каяття. 
З урахуванням викладеного, апеляційний суд прийшов до висновку, що призначене покарання у виді штрафу є явно несправедливим через м`якість і таким, що не забезпечує реалізацію мети покарання. Колегія суддів Верховного Суду погоджується з такими висновками, вбачає їх умотивованими й належним чином обґрунтованими.
При цьому доводи касаційної скарги щодо можливого поставлення сім`ї засудженого у скрутне матеріальне становище у зв`язку з неможливістю засудженого працювати за основним місцем роботи не вбачаються такими, що унеможливлюють застосування до нього покарання у виді позбавлення волі. 
Посилання засудженого у касаційній скарзі на повторне притягнення до відповідальності за одне й те ж правопорушення, оскільки призначений судом першої інстанції штраф він вже сплатив, Верховний Суд не вважає обґрунтованим.
За змістом ч. 1 ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
На вирок суду першої інстанції прокурором було подано апеляційну скаргу, за результатом розгляду якої апеляційним судом було постановлено новий вирок, й саме цей вирок щодо ОСОБА_6 , яким йому було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, набрав законної сили і підлягає виконанню.
Таким чином, за вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_6 лише один раз притягується до кримінальної відповідальності в межах одного кримінального провадження, тому доводи його скарги в цій частині є безпідставними.
Добровільна сплата штрафу до перегляду вироку в апеляційному порядку та набрання ним законної сили не свідчить про неможливість апеляційного суду скасувати вирок суду першої інстанції і постановити новий вирок за наявності для цього відповідних підстав.
Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд не конкретизував у своєму рішенні, в чому полягає вчинене ним правопорушення: у несплаті штрафу чи у позбавленні права керування транспортними засобами, не вбачаються обґрунтованими, оскільки у змісті вироку апеляційного суду зазначено формулювання обвинувачення, яке було визнане доведеним, й за своїм змістом воно відповідає формулюванню обвинувачення, яке було визнане доведеним вироком місцевого суду. В зазначеному формулюванні зазначено, що ОСОБА_6 керував транспортними засобами, будучи при цьому позбавленим права керування. 
Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд в судовому рішенні послався на дорожньо-транспортну пригоду, винуватцем якої був ОСОБА_6 , що не було предметом розгляду у цьому провадженні, також не вбачаються обґрунтованими, оскільки таке посилання було зроблено апеляційним судом в контексті загальної оцінки поведінки та особи обвинуваченого в аспекті системного невиконання судових рішень щодо позбавлення його права керування транспортними засобами. 
Вирок апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 374, 420 КПК України. Призначене судом апеляційної інстанції засудженому покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України.
З огляду на це істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та явної несправедливості призначеного покарання внаслідок суворості під час касаційного розгляду в межах, визначених положеннями ст. 433 КПК України, не встановлено.
Тому, керуючись положеннями статей 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Вирок Хмельницького апеляційного суду від 26 червня 2025 року щодо  ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого - без задоволення.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3