ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

16 січня 2026 року	Справа №160/32706/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Центр пробації» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

14 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної установи «Центр пробації», в якому, з урахуванням уточненого позову, позивач просить суд: 
- визнати протиправними дії Державної установи «Центр пробації» (Код ЄДРПОУ: 41847154, юридична адреса: 04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, буд. 81) щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) в належному розмірі за період з 01 липня 2018 по 15 серпня 2025 року із врахуванням вимог абзацу 4 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 у частині розрахунку індексації, як різниці між сумою індексації і розміром підвищення доходу;
- зобов`язати Державну установу «Центр пробації» (Код ЄДРПОУ: 41847154, юридична адреса: 04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, буд. 81) нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) в розмірі 4463,15 грн. на місяць, за період з 01 липня 2018 по 15 серпня 2025 року, з врахуванням вимог абзацу 4 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 у частині розрахунку індексації, як різниці між сумою індексації і розміром підвищення доходу, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, та здійснити виплату, з урахуванням виплачених сум;
- визнати протиправними дії Державної установи «Центр пробації» (Код ЄДРПОУ: 41847154, юридична адреса: 04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, буд. 81) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а саме за 11 років військової служби та грошової компенсації за невикористані 14 календарних днів чергової відпустки за 2022 рік, з урахуванням перерахованого та збільшеного грошового забезпечення та усіх його складових ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 по 25.11.2022, згідно рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2024 року у справі №160/25300/24;
- зобов`язати Державну установу «Центр пробації» (Код ЄДРПОУ: 41847154, юридична адреса: 04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, буд. 81) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а саме за 11 років військової служби та грошової компенсації за невикористані 14 календарних днів чергової відпустки за 2022 рік, з врахуванням перерахованого ОСОБА_1 грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення) під час проходження служби за період з 29.01.2020 по 25.11.2022, згідно рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2024 року у справі №160/25300/24, з урахуванням раніше виплачених сум.
Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідачем неправильно нараховано та виплачено їй одноразову грошову допомогу при звільненні та індексацію грошового забезпечення у період з 01.07.2018 по 15.08.2025 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.11.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 
10.12.2025 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив щодо заявлених позовних вимог, в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову. Вказав, що виплата грошового забезпечення особам начальницького складу Центру пробації здійснювалась відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 28.03.2018 № 925/5 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України» (далі – Порядок), який прийнятий згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з метою визначення порядку та умов виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України. Тому, при нарахуванні усіх складових грошового забезпечення позивачу, Центр пробації правомірно використовував розрахункову величину прожиткового мінімуму станом на 01 січня 2018 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів від 30.08.2017 № 704 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103). Зауважив, що протягом спірного періоду (2020-2022 роки), зміни до розміру прожиткового мінімуму, який є розрахунковою величиною для нарахування та виплати грошового забезпечення позивачу, Кабінетом Міністрів України не вносились. Крім того, видатки, пов`язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення, передбачених у державному бюджеті для утримання державних органів. Відповідно до законів України про Державний бюджет на 2020-2022 роки, протягом зазначених років не передбачалося збільшення видатків на підвищення посадових окладів осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби.
Також вказав, що згідно з абзацом 2 пункту 1 глави 2 розділу ІІІ Порядку, у разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності календарної вислуги 10 років і більше. Пунктом 2 глави 22 розділу ІІ Порядку визначено, що за невикористані дні відпусток особам рядового або начальницького складу, які звільняються зі служби, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористані дні відпусток проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення (крім одноразових додаткових видів грошового забезпечення), право на отримання якого особа рядового чи начальницького складу має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби з врахуванням пункту 22 розділу I цього Порядку. При цьому, одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру місячного грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористані дні відпусток вказується в наказі про звільнення. Враховуючи вищенаведене, позивачу було нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу та невикористані дні відпусток здійснювалась відповідно вищезазначених нормативно-правових актів.
12.12.2025 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що з липня 2018 року по серпень 2025 року позивачу нараховувалась поточна індексація грошового забезпечення, проте, такі виплати не оспорюються позивачем. За змістом заявлених вимог, позивач наполягає на тому, що в силу абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 вона має право на отримання «індексації-різниці» за період з 01 липня 2018 року по 15 серпня 2025 року. Позивач вважає, що, починаючи з березня 2018 року, сума індексації з урахуванням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, мала виплачуватися позивачу у розмірі 4463,15 грн до моменту наступного підвищення посадового окладу чи до дня звільнення з військової частини. Невиплата відповідачем індексації грошового забезпечення у відповідному розмірі є протиправним обмеженням конституційних прав позивача та порушенням вимог Закону України від 03 липня 1991 року №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» і Порядку №1078. 
Вказано, що грошове забезпечення (посадовий оклад та його складові) позивачу за період з січня 2020 року по листопад 2022 року було перераховано на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року (справа №160/25300/24), з урахуванням прожиткового мінімуму, встановленого на відповідний календарний рік. Тому, оскільки на виконання рішення суду у справі №160/25300/24 грошове забезпечення ОСОБА_1 було перераховане, внаслідок чого розмір грошового забезпечення змінився, тому, вказаний розмір має бути врахований відповідачем під час обрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні.
16.12.2025 від позивача до суду надійшло клопотання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.  
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.12.2025 до розгляду прийнято уточнену позовну заяву від 12.12.2025 року у справі №160/32706/25.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 2013 року проходила службу в Державній кримінально виконавчі службі України, з 2017 року в Південно-Східному міжрегіональному управлінні з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції та з 01.07.2018 по 15.08.2025 у Державній установі «Центр пробації». 
Відповідно наказу Державної установи «Центр Пробації» від 06.08.2025 року № 477/к «Про звільнення», капітана внутрішньої служби ОСОБА_1 , старшого інспектора Криворізького районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, звільнено за п.5 ст. 23 ЗУ «Про державну кримінально-виконавчу службу України» та п. 4 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), з 15 серпня 2025 року. 
Позивачу виплачено одноразову грошову допомогу у зв`язку зі звільненням у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 11 календарних років (додаток).
Згідно з розрахунковим листом ДУ «Центр пробації» за серпень 2025 року, вбачається, що оклад ОСОБА_1 – 4370,00 грн. Виплата компенсації за невикористану відпустку складає 3908,52 грн. та виплата грошової допомоги при звільненні – 46 064,70 грн.
26.10.2025 представником позивача направлено на адресу Державної установи «Центр пробації» адвокатський запит на отримання інформації та документів відносно позивача.
Від Державної установи «Центр пробації» до представника позивача надійшов лист-відповідь на вказаний запит від 31.10.2025 №159/152-ЗПІ/8/КВ-25, в якому відповідачем повідомлено позивача про те, що: нарахування грошового забезпечення особам начальницького складу здійснюється згідно з наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 № 925/5 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України», який прийнятий відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, з метою визначення порядку та умов виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінальновиконавчої служби України. Згідно з абзацом 2 пункту 1 розділу ІІІ Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 № 925/5, у разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності календарної вислуги 10 років і більше. Індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 за період служби з 01.07.2018 по 15.08.2022 виплачувалась у повному обсязі. Базовий місяць для нарахування індексації є березень 2018 року. ОСОБА_1 призначена на посаду старшого інспектора Широківського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області 01.07.2018, яка направлена для подальшого проходження служби з Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, тобто після підвищення посадових окладів. Інформація про фіксовані величини індексації грошового забезпечення у грошовому атестаті ОСОБА_2 від 06.07.2018 №182 відсутня.
03.11.2025 року представником позивача направлено на адресу Державної установи «Центр пробації» адвокатський запит на отримання інформації.
17.11.2025 року від Державної установи «Центр пробації» до представника позивача надійшов лист-відповідь від 17.11.2025 №166/156-ЗПІ/11/КВ-25, в якому повідомлено про те, що: розмір одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 розраховано виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня 2018 року. Також повідомлено, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.11.2024 по справі № 160/25300/24 не містило зобов`язання Державної установи «Центр пробації» перерахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні з урахуванням розміру прожиткового мінімуму станом на 01 січня календарного року.
Позивач, вважаючи, що відповідачем неправильно нараховано та виплачено їй одноразову грошову допомогу при звільненні та індексацію грошового забезпечення у період з 01.07.2018 по 15.08.2025 року, звернулась до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.
Щодо невиплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні в належному розмірі, суд зазначає наступне. 
Виплата грошового забезпечення особам начальницького складу Центру пробації здійснювалась відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 28.03.2018 № 925/5 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України» (далі – Порядок), який прийнятий згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з метою визначення порядку та умов виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України.
Пунктом 2 глави 22 розділу ІІ Порядку визначено, що за невикористані дні відпусток особам рядового або начальницького складу, які звільняються зі служби, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. 
Виплата грошової компенсації за невикористані дні відпусток проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення (крім одноразових додаткових видів грошового забезпечення), право на отримання якого особа рядового чи начальницького складу має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби з врахуванням пункту 22 розділу I цього Порядку. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру місячного грошового забезпечення на 30 календарних днів.
Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористані дні відпусток вказується в наказі про звільнення.
Встановлено, що ОСОБА_3 з 2013 року проходила службу в Державній кримінально виконавчі службі України, з 2017 року в Південно-Східному міжрегіональному управлінні з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції та з 01.07.2018 року по 15.08.2025 рік у Державній Установі «Центр Пробації». 
Згідно з листом Державної установи «Центр пробації» № 128/127-ЗПІ/11/Ян-24 від 10.09.2024 року вбачається, що розмір посадового окладу (4 370 грн) ОСОБА_1 за період служби з 01.01.2020 р. по 25.11.2022 р. не змінювався. 
Як вбачається з розрахункового листа ДУ «Центр пробації» за серпень 2025 року та відповіді, наданою державною установою, грошова допомога при звільненні (46 064,70 грн.) й компенсація за невикористану відпустку - 3908,52 грн. були проведені з урахуванням посадового окладу ОСОБА_1 у розмірі 4370,00 грн., який визначений та розрахований шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року.
Між тим, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року по справа №160/25300/24 було задоволено позов ОСОБА_1 до Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити певні дії. 
Визнано протиправними дії Державної установи «Центр пробації» (Код ЄДРПОУ: 41847154, юридична адреса: 04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, буд. 81) щодо застосування з 29 січня 2020 по 25 листопада 2022 року розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, при нарахуванні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) грошового забезпечення, допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки, премії, інших надбавок і доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку з проходженням служби, тобто без врахування положень пункту 4 постанови КМУ від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб» (в редакції чинній з 29.01.2020)
Зобов`язано Державну установу «Центр пробації» (Код ЄДРПОУ: 41847154, юридична адреса: 04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, буд. 81) здійснити перерахунок виплату ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) з 29 січня 2020 року по 25 листопада 2022 року грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами, грошової компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки, премії, інших надбавок і доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку з проходженням служби, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 р., встановленого законом України «Про державний бюджет на 2022 рік» станом на 01.01.2022 на відповідні тарифні коефіцієнти, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішення набрало законную силу 26.05.2025 року. 
Отже, грошове забезпечення (посадовий оклад та його складові) ОСОБА_1 за період з січня 2020 року по листопад 2022 року було збільшено на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року (справа №160/25300/24).
З наданих ДУ «Центр пробації» відомостей на адвокатський запит вбачається, що установою було здійснено на виконання рішення суду ОСОБА_1 перерахунок її грошового забезпечення та його складових з урахуванням прожиткового мінімуму, встановленого на відповідний календарний рік.
До складу місячного грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати та премія). 
Місячне грошове забезпечення складається із: основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням); щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія). 
Разом з тим, відповідачем протиправно не були включені до складу грошового забезпечення, з якого нараховувалась та виплачувалась одноразова грошова допомога при звільненні, грошова допомога для оздоровлення та грошова компенсація за всі невикористані календарні дні додаткової відпустки, перераховане та збільшене грошове забезпечення та його складові (посадові оклади, оклади за звання, доплати за вислугу років та ін.). 
Доводи відповідача про те, що Постановою Кабінету Міністрів України від 15.05.2023 № 481 було внесено зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 704, де чітко зазначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні, не мають правового значення, оскільки виплати за 2023 рік не є спірними у цій справі.
На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не враховано при обчисленні розміру позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 11 років та грошової компенсації за невикористані 14 календарних днів чергової відпустки за 2022 рік, нові складові грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з січня 2020 по листопад 2022, відповідно до проведеного перерахунку останній грошового забезпечення під час проходження служби на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року у справі №160/25300/24.
Щодо невиплати індексації грошового забезпечення позивача в належному розмірі за період з 01.07.2018 по 15.08.2025 із врахуванням вимог абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 у частині розрахунку індексації, як різниці між сумою індексації і розміром підвищення доходу, суд зазначає наступне
Закон України від 03.07.1991 № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон № 1282-ХІІ) та Порядок № 1078 у період, в який виникли спірні правовідносини (з 01.03.2018 до 19.07.2022), не містили такого поняття як «фіксована сума індексації».
Слід зауважити, що Порядок № 1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці».
Право на поточну індексацію виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 1 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотки (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078).
Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку №1078).
Правовідносини щодо нарахування й виплати поточної індексації з 01.03.2018 у цій справі не є спірними.
Термін «фіксована індексація» фігурував у Додатку 4 до Порядку №1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.06.2012 № 526, де були наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.
Проте, постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 „Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів (далі Постанова № 1013) цей Додаток був викладений у новій редакції, і з 01.12.2015 у цьому Додатку, як і в цілому у Порядку № 1078, фіксована сума індексації не згадується.
З 01.12.2015 в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078 у редакціях, які застосовувалися з 01.12.2015, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає суду підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та, з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, суд дійшов висновку, що повноваження військової частини щодо виплати цієї суми не є дискреційними.
З урахуванням того факту, що 01.03.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
Системний і цільовий способи тлумачення абзаців 3, 4 Порядку № 1078 дають суду підстави зробити висновок, що у березні 2018 року як місяці підвищення доходу позивача військовій частині належало вирішити питання, чи має останній право на отримання суми індексації-різниці.
Як видно з установлених обставин справи, відповідач не нараховував і не виплачував позивачу цей вид індексації за період 01.03.2018 по 07.03.2018 року та з 05.10.2019 року по 23.09.2025 року. Водночас позивач наполягає на тому, що має право на отримання індексації-різниці і що це право відповідач порушив через бездіяльність.
З огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078, позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
Зазначені висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21.
Як вказав Верховний Суд у постанові від 22.06.2023 у справі № 520/6243/22, відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку № 1078, сума індексації грошового забезпечення за березень 2018 року розраховується так: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.03.2018 помножити на величину приросту індексу споживчих цін і поділити на 100 відсотків (1 762,00 грн * 253,30% / 100 = 4 463,15 грн).
Отже, сума належної позивачу індексації в березні 2018 року, за умови збільшення її доходу, розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Згідно з довідкою Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції №3.3-3/2920 від 13.12.2024, грошове забезпечення позивача в лютому 2018 року становило – 6358,40 грн, а в березні 2018 року становило – 9797,00 грн. 
Тобто, розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року становить – 3438,60 грн., що є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року, а саме за 4463,15 грн. 
Оскільки сума, на яку збільшилось грошове забезпечення позивача у березні 2018 року (00,00 грн) порівняно з лютим 2018 року, є меншою ніж 4463,15грн., тому позивач має право на отримання індексації - різниці. 
Отже, розмір підвищення доходу (А) 0,00 грн є меншим від суми можливої індексації в березні 2018 року (Б) = 4463,15грн, а різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А) дорівнює: 4463,15 грн (4463,15грн - 0,00 грн). 
Тому, починаючи з березня 2018 року, сума індексації з урахуванням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 мала виплачуватися позивачеві у розмірі 4 463,15 грн. до моменту наступного підвищення посадового окладу чи до дня звільнення з військової частини. 
Як вбачається з наданої відповідачем інформації, індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 01.12.2018 по 31.03.2022 року та з 01.06.2022 по 31.07.2022 нараховувалася та виплачувалась повним обсягом при досягненні індексу споживчих цін рівня більше 103% (що свідчить про виплату позивачу саме «поточної» індексації), а у період з 01.07.2018 по 31.11.2018 року, з 01.04.2022 по 31.05.2022, з 01.08.2022 по 25.11.2022 та з 25.11.2022 та по день звільнення 15.08.2025 року індексація позивачу взагалі не нараховувалась та не виплачувалась. 
З наданої відповідачем довідки-розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 №8/2-337 від 31.10.2025 року вбачається, що позивачу не нараховувалась і не виплачувалась індексація - різниця за період з 01.07.2018 по 15.08.2025, що свідчить про наявність протиправних дій з боку відповідача. 
Доказів того, що різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення у лютому 2018 року є більшою за суму можливої індексації, яка склалася у березні 2018 року (тобто про відсутність підстав для виплати позивачу індексації-різниці) відповідач суду не дав.
Також, суд зазначає, що згідно з вимогами абзацу 18 пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», в 2023 році було призупинено виплату індексації грошового забезпечення військовослужбовцям до окремого доручення. Вказаний пункт Закону неконституційним не визнавався.
Отже, підприємства, установи, організації у 2023 році звільнені від обов`язку здійснювати нарахування та виплату індексації доходів, зокрема, оплати праці (грошового забезпечення). Обчислення індексу споживчих цін для нарахування сум індексації у 2023 році не здійснюється.
Таким чином, враховуючи вищезазначене, підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не проведення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за 2023 рік відсутні, оскільки непроведення індексації грошового забезпечення позивача здійснено відповідачем з урахуванням діючих норм законодавства, а відтак, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Статтею 39 Закону Українр «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 № 3460-IX визначено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 01 січня 2024 року. Отже, у 2024 році право на проведення індексації заробітної плати працівників поновлюється.
Водночас, підстав для зупинення виплати індексації-різниці у 2024-2025 роках не виникало.
Враховуючи наведене та зважаючи на те, що завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення (вчинення дій) суб`єктом владних повноважень, то порушене право позивача у даному випадку підлягає відновленню шляхом прийняття рішення про визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання його нарахувати та виплатити позивачу індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 4463,15 грн. в місяць за період з 01.07.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 15.08.2025 включно, відповідно до абз.4, 6 п.5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
Висновки суду зі спірного питання узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 23.03.2023 по справі №400/3826/21 та від 03.04.2024 по справі №420/8564/22.
Щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44 (далі - Порядок №44), суд зазначає наступне.
Так, згідно з п.1 вказаного Порядку, цей Порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація).
Відповідно до п.п.2-5 Порядку №44, грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Зазначена в абзаці першому цього пункту грошова компенсація також виплачується іноземцям та особам без громадянства, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця.
Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».
Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Аналіз наведених вище норм Порядку №44 дає підстави дійти висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Як уже зазначалось судом вище, індексація грошового забезпечення є складовою грошового забезпечення військовослужбовців і, як одна з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
При цьому, нарахування та виплата індексації грошового забезпечення мала бути здійснена відповідачем саме з моменту набуття позивачем права на її нарахування та виплату відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Отже, з урахуванням наведеного правого регулювання та фактичних обставин справи, суд вважає, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивачу має бути проведена відповідачем із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку №44.
Аналогічний підхід застосований Верховним Судом у постановах від 27.07.2023 року у справі №380/813/22, від 27.09.2023 року у справі №420/23176/21 та від 31.01.2024 року у справі №320/6441/22.
За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Наведене свідчить про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
У зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється. 
Щодо витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн., суд зазначає наступне.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4 статті 134 КАС України).
Відповідно до положень частини 5 статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі 200/14113/18-а зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
На підтвердження надання правової допомоги суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24.09.2020 у справі №520/9408/18).
Судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат на правову допомогу адвоката, позивачем до позовної заяви було додано: детальний опис наданих послуг професійної правничої допомоги; Додаткова угода №4 до договору про надання правової допомоги № 2024-08.28 від 28.08.2024р.; Акт прийому-передачі наданих послуг; виписка/квитанція про сплату винагороди (гонорару) від 11.11.2025р.; копія Договору про надання професійної правничої допомоги № 2024-08.28 від 28.08.2024р.
Враховуючи критерії співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, ту обставину, що дана справа не є складною (за обсягом доказів), а також те, що витрати на оплату послуг адвоката мають бути дійсні, необхідні та обґрунтовані, приймаючи до уваги також і те, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень своєчасно вчиняти певні дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних чи юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, враховуючи принципи добросовісності, розумності та справедливості, суд вважає за необхідне присудити позивачу витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 1500,00 грн. 
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи «Центр пробації» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Державної установи «Центр пробації» щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в належному розмірі за період з 01.07.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 15.08.2025 включно.
Зобов`язати Державну установу «Центр пробації» нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4463,15грн. в місяць за період з 01.07.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 15.08.2025 включно відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44. 
Визнати протиправними дії Державної установи «Центр пробації» щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а саме, за 11 років військової служби та грошової компенсації за невикористані 14 календарних днів чергової відпустки за 2022 рік, з урахуванням перерахованого та збільшеного грошового забезпечення та усіх його складових ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 по 25.11.2022, згідно з рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2024 року у справі №160/25300/24.
Зобов`язати Державну установу «Центр пробації» здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а саме за 11 років військової служби та грошової компенсації за невикористані 14 календарних днів чергової відпустки за 2022 рік, з врахуванням перерахованого ОСОБА_1 грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення) під час проходження служби за період з 29.01.2020 по 25.11.2022, згідно з рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2024 року у справі №160/25300/24, з урахуванням раніше виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити. 
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державну установу «Центр пробації» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник