Великоолександрівський районний суд Херсонської області 

Справа № 650/4526/25
Провадження № 2-о/650/156/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2025 року   селище Велика Олександрівка

Великоолександрівський районний суд Херсонської області у складі:
головуючого - судді Хомик І.І.,
за участі секретаря судового засідання - Дорошенко Т.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Велика Олександрівка цивільну справу за заявою представника заявника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування Черкаської міської ради в особі Служби у справах дітей Черкаської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту самостійного виховання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 звернулася до Великоолександрівського районного суду Херсонської області в інтересах ОСОБА_2 , із заявою про встановлення факту самостійного виховання дитини, заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування Черкаської міської ради в особі Служби у справах дітей Черкаської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 06 вересня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений шлюб. Від спільного проживання у сторін народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя між сторонами не склалося, подружні відносини припинилися в 2020 році.
Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 18.06.2020 року у справі № 657/631/20 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано. Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати із заявником.
Оскільки матір дитини ніякої допомоги на утримання доньки не надавала, заявник звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. 
16.09.2020 року Каланчацьким районним судом Херсонської області було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2  аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно до досягнення донькою ОСОБА_4 повнолітнього віку починаючи з 11 вересня 2020 року. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з батьком. У зв`язку з повномасштабним вторгненням заявник з донькою покинули постійне місце проживання та проживають у м. Черкаси як внутрішньо переміщені особи. Відповідач з моменту окупації с-ща Каланчак виїхала за кордон та наразі перебуває на постійній основі на території Чеської Республіки, при цьому точне місцезнаходження відповідача невідоме.
Відтак, заявник самостійно виховує та утримує доньку без будь-якої участі її матері, яка не бачила доньку більше трьох років, не цікавиться її життям, не бере жодної матеріальної участі у її утриманні.
Встановлення вказаного факту необхідно для захисту та реалізації законних прав і інтересів дитини, його прав, як батька, уникнення суперечностей при визначенні даного факту зі сторони органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших фізичних та юридичних осіб, в зв`язку з чим заявник змушений звернутися до суду з даною заявою.
Представник заявника, заявник у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, вимоги, викладені в заяві просять задовольнити.
Заінтересована особа: ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином у встановленому законом порядку, про що свідчить оголошення на веб-сайті «Судова влада». 
Заінтересована особа: Орган опіки та піклування Черкаської міської ради в особі Служби у справах дітей Черкаської міської ради в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. 
Заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, надавши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до таких висновків.
Судом встановлено, що 06 вересня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений шлюб. Від спільного проживання у сторін народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим Каланчацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, в якому в графі батько зазначено « ОСОБА_2 », мати « ОСОБА_3 ». 
Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 18.06.2020 року у справі № 657/631/20 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано та залишено дитину ОСОБА_4 проживати з позивачем ОСОБА_2 . З вказаного рішення вбачається, що донька проживає з заявником та перебуває на його утриманні. Матір не цікавиться життям доньки та згодна, щоб донька проживала з батьком.
Оскільки матір дитини ніякої допомоги на утримання доньки не надавала, заявник звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. 
16.09.2020 року Каланчацьким районним судом Херсонської області було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2  аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно до досягнення донькою ОСОБА_4 повнолітнього віку починаючи з 11 вересня 2020 року. 
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого Великоолександрівським ВДВС у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 02.05.2025 за вих. № 22.2/12402, починаючи з січня 2021 року ОСОБА_3 не виконує власного обов`язку зі сплати аліментів на утримання їхньої спільної дитини, через що станом на квітень 2025 року заборгованість зі сплати становить 166 684,28 грн.
У зв`язку з повномасштабним вторгненням заявник з донькою покинули постійне місце проживання та проживають у м. Черкаси як внутрішньо переміщені особи, що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб від 06.03.2024 № 7102-5003151875 та № 7102-5003151890, виданими Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради. 
Відповідач з моменту окупації с-ща Каланчак виїхала за кордон та наразі перебуває на постійній основі на території Чеської Республіки, при цьому точне місцезнаходження відповідача невідоме.
Донька ОСОБА_4 є ученицею 1-Б класу очної форми навчання Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 Черкаської міської ради Черкаської області, що підтверджується довідкою № 73 від 17.03.2025 року вищевказаного навчального закладу.
Відповідно до акту обстеження умов проживання від 22.04.2025 року, головними спеціалістами служби у справах дітей Черкаської міської ради Зубалій Н.А. та Качур І.В. встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 проживають без реєстрації Позивач ОСОБА_2 разом зі своєю дитиною ОСОБА_4 .
Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 21.05.2025 № 604 «Про надання статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів» на підставі заяви Позивача його дитині ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , надано статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів.
Таким чином наведені вище обставини прямо та беззаперечно засвідчують те, що заявник ОСОБА_2 здійснює самостійне утримання та виховання власної доньки ОСОБА_4 без участі її власної матері ОСОБА_3 .
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Ст. 8 Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (ст. 1 СК України).
Ч. 1 ст. 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст. 122 та 125 цього Кодексу.
Ст. 141 СК встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.
Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені у ст. 150, 151 СК України.
За приписами ч. 2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ч. 1-4 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого ч. 5 цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини.
Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними.
При цьому сімейні відносини як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, які поділяються на юридичні дії (настання яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини).
Так, у силу положень ЦК України у момент народження фізичної особи в неї виникає цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов`язки), яка припиняється у момент її смерті (ст. 25 ЦК України), а з підстав, установлених цим Кодексом, виникає цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання), яка може бути обмежена виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 30 ЦК України).
Відповідно до ст. 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.
Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом.
У ч. 4 ст. 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.
Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (ст. 164 СК України).
Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.
Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється.
Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.
СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена ч. 1 ст. 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини.
Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням будь-якого спору про право.
Ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР № 789-ХІІ від 27.02.1991 року визначено, що Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Виходячи з вищевикладеного, судом встановлено, що неповнолітня донька ОСОБА_4 , проживає зі своїм батьком, який створив всі умови для проживання дитини, здійснює опіку над нею, утримує, доглядає та піклується про її стан здоров`я. Дитина проживає окремо від матері.
Будь-яких доказів, що мати ОСОБА_3 приймає активну участь у вихованні, утриманні неповнолітньої дитини матеріали справи не містять.
Враховуючи вищевикладене, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, беручи до уваги, що встановлення даного факту не суперечить Закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 81, 264, 265, 268, 293, 315-319, 352, 354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування Черкаської міської ради в особі Служби у справах дітей Черкаської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту самостійного виховання дитини - задовольнити.
Встановити факт самостійного виховання та утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без участі матері.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Херсонського апеляційного суду безпосередньо або через Великоолександрівський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя         Ірина ХОМИК