24.11.25
22-ц/812/1948/25
Єдиний унікальний номер судової справи 489/740/25
Номер провадження 22-ц/812/1948/25
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.

Постанова
Іменем України

24 листопада 2025 року                                                місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,
суддів: Коломієць В.В., Самчишиної Н.В.,

з секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за участі: 
представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Цюпа В.П.,
представник відповідача – ОСОБА_2 , 

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» рішення, яке ухвалено Заводським районним судом міста Миколаєва 27 серпня 2025 року, під головуванням судді Щербини С.В., в приміщені цього ж суду, у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» про визнання неправомірними дії та покладення обов`язку вчинити певні дії,

УСТАНОВИЛА:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» (далі – ОКП «Миколаївоблтеплоенерго») про визнання неправомірними дії та покладення обов`язку вчинити певні дії.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .
Вказаний будинок АДРЕСА_2 є одноповерховим будинком, що складається з окремих квартир, кожна з яких має окремий вхід.
Квартира АДРЕСА_2 розташована на окремій огородженій частині земельної ділянки. 
На підставі акту від 25 листопада 2010 року у вказаній квартирі виконано відключення від централізованої системи опалення та обладнано індивідуальною системою опалення, шляхом встановлення 2-ух контурного газового котла.
Через зазначену квартиру АДРЕСА_2 не проходять транзитні трубопроводи, чи будь-які елементи системи опалення, що відносяться до загальнобудинкових.
У будинку відсутні внутрішньобудинкова система гарячого водопостачання, місця загального користування та допоміжні приміщення, які відносяться до всього будинку та призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців.
Для функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі, яка не відключена від централізованого опалення, не використовуються ні горища, ні підвали.
Всі елементи системи внутрішньобудинкової системи опалення будівлі, яка не відключена від централізованого опалення, розміщуються в середині кожної квартири, яка безпосередньо отримує послугу централізованого опалення.
Приймаючи до уваги те, що відповідач не надає послуги з постачання теплової енергії загальних і допоміжних приміщень у зв`язку з технічною неможливістю надання такої послуги, ОСОБА_1 звернулась до ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» зі заявою про зняття нарахувань за таку послугу та зняття нарахувань з абонентської плати, на що отримала відмову.
Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просила:
визнати протиправними дії ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» по нарахуванню ОСОБА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_1 плати за постачання теплової енергії у частині витрат на загальнобудинкові потреби за адресою: АДРЕСА_1 , та скасувати нараховану суму;
визнати протиправними дії ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» по нарахуванню ОСОБА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_1 плати за абонентське обслуговування з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , та скасувати нараховану суму;
стягнути на її користь з ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» витрати, пов`язані з розглядом справи.
Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 27 серпня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправними дії ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» по нарахуванню ОСОБА_1 плати за постачання теплової енергії в чистині витрат на загальнобудинкові потреби за адресою:  АДРЕСА_1 .
Визнано протиправними дії ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» по нарахуванню ОСОБА_1 плати за абонентське обслуговування за постачання теплової енергії по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою:  АДРЕСА_1 .
Стягнуто з ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» на користь  ОСОБА_1  судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. та 4 800 грн. витрат понесених на проведення експертизи.
Рішення суду мотивовано тим, що в будинку, в якому розташована квартира позивача, відсутні внутрішньобудинкова система гарячого водопостачання, місця загального користування та допоміжні приміщення, які відносяться до всього житлового будинку та призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців, опалення місць загального користування та допоміжних приміщень не здійснюється. При цьому, ні горища, ні підвали не використовуються для функціонування внутрішньобудинкової системи опалення будівлі, яка не відключена від централізованого опалення. Відповідно, відповідачем не здійснюється опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також не витрачається теплова енергія на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання.
За такого, районний суд дійшов висновку, що нарахування позивачу плати за постачання теплової енергії в чистині витрат на загальнобудинкові потреби є протиправним.
Оскільки нарахування плати за абонентське обслуговування безпосередньо пов`язано з наданням послуги з постачання теплової енергії на загальнобудинкові потреби, які позивач фактично не отримує від ОКП «Миколаївоблтеплоенерго», суд також дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача по нарахуванню позивачу плати за абонентське обслуговування за постачання теплової енергії на загальнобудинкові потреби, також є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
В апеляційній скарзі ОКП «Миколаївоблтеплоенерго», посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення районного суду скасувати, та ухвалити у справі нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 є індивідуальним споживачем у розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з 01 листопада 2021 року між відповідачем та ОСОБА_1 було укладено типовий індивідуальний договір (публічний договір приєднання) на надання послуг з постачання теплової енергії, що підтверджує правомірність нарахування відповідачем нарахування за послуги з постачання теплової енергії в частині витрат на загальнобудинкові потреби та абонентського обслуговування.
Співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 грудня 2020 року у справі №311/3489/18.
Теплопостачальна організація здійснює комерційний облік споживання теплової енергії, наданої для всього будинку, як єдиного майнового комплексу. А співвласники будинку оплачують теплову енергію, яка використовується для опалення всього будинку: як квартир і належних приміщень, так і місць загального користування, в тому числі і втрати тепла внутрішньобудинкових мереж системи опалення будинку. У тому числі теплову енергію виділену на загальнобудинкові потреби оплачують і співвласники, що мають встановлене індивідуальне опалення, зокрема за втрачену теплову енергію в транзитних трубопроводах.
Підтримання температури вище 0? С у загальних та технічних приміщеннях будинку, особливо в зимовий період, є необхідним для забезпечення належного технічного стану багатоквартирного будинку, в якому розташована квартира позивача. Це також стосується інженерних споруд, систем водопостачання та каналізації, з метою запобігання їх промерзанню та руйнуванню конструкцій будинку через різкі температурні зміни. Температурний режим у таких приміщеннях підтримується за рахунок тепловтрат трубопроводів розподільчої системи.
Плата за абонентське обслуговування нараховується всім споживачам. Споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від джерел (систем) централізованого теплопостачання.
Висновок експерта, наданий ОСОБА_1 , не є належним та достатнім доказом у справі, який підтверджує відсутність елементів системи внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, транзитних трубопроводів, будь-яких елементів систем опалення у квартирі АДРЕСА_1 .
Від ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв її представник – ОСОБА_3 , надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просила в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч.ч.1,2,3,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Оскаржуване судове рішення таким вимогам відповідає.
Так, за змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.
Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.
Частина 1 статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).
За ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 19 січня 2010 року є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.13-14,15).
Відповідно до технічного паспорту МБТІ на квартиру АДРЕСА_1 , вказана квартира розташована на першому поверсі одноповерхового будинку та складається з: двох кімнат житловою площею 16.9 кв.м та 14.3 кв.м, коридору площею 3.4 кв.м, санвузлу площею 4.4. кв.м, кухні площею 9.4 кв.м (а.с.16-19).
Згідно з актом про відключення квартири (нежитлового приміщення, секції, під`їзду, будинку) від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГПВ від 25 листопада 2010 року, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Ліски-М», квартиру  АДРЕСА_1  було відключено від системи централізованого опалення (а.с.20).
Листом від 06 травня 2024 року за №С-571/28 ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» у відповідь на звернення ОСОБА_1 повідомило, що з січня 2024 року споживачам ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» нарахування за послуги теплопостачання здійснюються з урахуванням розподілу теплової енергії на загальнобудинкові потреби (а.с.9-12).
Відповідно до висновку судового експерта Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області №125-167/3 від 23 вересня 2024 року, складеного на замовлення ОСОБА_1 , квартира АДРЕСА_1 , розташована в середній частині житлового будинку на огородженій частині земельної прилеглої ділянки з окремим входом через металеву хвіртку з боку провулку Транспортний. 
В квартирі АДРЕСА_2 виконане відключення від системи центрального опалення та виконана індивідуальна система опалення від двоконтурного газового котла, встановленого в приміщенні кухні. 
Квартира АДРЕСА_2 є окремою частиною житлового будинку АДРЕСА_2 , через неї не проходять будь-які системи опалення, що відносяться, до загальнобудинкових, квартира розташована на окремій огородженій частині земельної ділянки. 
У будинку відсутні внутрішньобудинкова система гарячого водопостачання, місця загального користування та допоміжні приміщення, які відносяться до всього житлового будинку та призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. 
Всі елементи внутрішньобудинкової системи опалення через яку здійснюється подача теплоносія до частини будинку, яка не відключена від централізованого опалення, розміщується в середині кожної квартири, яка безпосередньо отримує послугу централізованого опалення. 
Для функціонування внутрішньобудинкової системи опалення будівлі, яка не відключена від централізованого опалення, не використовуються ні горища, ні підвали. 
Опалення місць загального користування та допоміжних приміщень не здійснюється (а.с.22-30).
30 вересня 2024 року ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» направило на адресу позивача досудову вимогу, в якій зазначено про необхідність терміново сплатити заборгованість за особовим рахунком № НОМЕР_1 , яка станом на 25 вересня 2024 року становила 1 599 грн. 28 коп., та складалась з заборгованості за послугу з постачання теплової енергії та заборгованості за абонентське обслуговування (а.с.31).
05 серпня 2024 року ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» направило на адресу позивача досудову вимогу, в якій зазначено про необхідність терміново сплатити заборгованість за особовим рахунком № НОМЕР_1 , яка станом на 01 серпня 2024 року становила 1 571 грн. 12 коп., та складалась з заборгованості за послугу з постачання теплової енергії та заборгованості за абонентське обслуговування (а.с.31).
Відповідно до положень ст.ст.379, 382 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок або квартира, яка є ізольованим помешканням в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Згідно з положеннями ч.ч.4,6 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначається, що розподіл між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг здійснюється відповідно до методики, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. А обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.
У відповідності до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №315 від 22 листопада 2018 року «Про затвердження Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» місцями загального користування є загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень.
Підпунктом 12 пункту 42 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії №830 від 21 серпня 2019 року (далі – Правила №830) одним із обов`язків споживача, який відключився від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) відповідно до Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Мінрегіону від 26 липня 2019 року за №169, визначено зобов`язання відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).
Отже, за аналізом наведених норм права слід дійти висновку, що обов`язком будь-якого споживача, який відключився від мережі централізованого опалення у встановленому порядку, є зобов`язання відшкодувати витрати з частини обсягу теплової енергії, наданої для опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будинку, а також для забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.
Тобто під час розгляду справи суду слід встановити чи правомірно від`єднався споживач від мережі централізованого опалення у встановленому порядку; чи є місця загального користування та допоміжні приміщення будинку, а також внутрішньобудинкові системи опалення, на які витрачаються обсяги теплової енергії.
Тому судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач від`єдналася від мережі централізованого опалення у встановленому порядку, і осіб, які оспорюють це право немає. 
Таким чином, позивач не споживає послуги з теплопостачання, які надаються ОКП «Миколаївоблтеплоенерго», внаслідок чого їх не оплачує та не укладає договір на постачання тепла. 
Посилання представника відповідача на публічність типового договору, до якого кожний зі споживачів приєднується шляхом виконання обов`язків, за даних обставин не мають значення, оскільки дій, які б вчиняла позивач на приєднання до типового договору у справі не встановлено, а сплат послуг, нібито отриманих за постачання обсягу тепла, позивачем не проведено.
Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що перепровірено і в суді апеляційної інстанції, що місць загального користування та допоміжних приміщень у будинку АДРЕСА_2 , які спільно використовувалися власниками або користувачами квартир АДРЕСА_3 , немає. Внаслідок цього послуги з теплопостачання на утримання місць загального користування та допоміжних приміщень будинку відповідачем не надаються, і підстав для нарахування таких витрат власнику квартири АДРЕСА_2 , у якої встановлено індивідуальне опалення, немає. 
Також внутрішньобудинкова система централізованого опалення будинку АДРЕСА_2 функціонує окремо, в межах квартир, які приєднані до мережі централізованого теплопостачання, та не охоплює житлові приміщення квартири АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності позивачу, та межує стінами з квартирами, які також відключені від системи централізованого опалення. 
Так, відповідно до пункту 3 розділу 1 Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 15 серпня 2018 року №219, визначається, що точкою приєднання внутрішньобудинкової системи теплопостачання багатоквартирного будинку до житлового (нежитлового) приміщення є відгалуження від стояків у межах приміщення для вертикальної розводки, перша запірна арматура на відгалуженні від стояка за межами приміщення для горизонтальної розводки (запірна арматура не належить до внутрішньобудинкової системи). 
За наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України «Про затвердження норм часу та матеріально-технічних ресурсів, норм обслуговування для робітників при утриманні будинків, споруд і прибудинкових територій» №603 від 25 грудня 2013 року встановлено, що внутрішньобудинковими системами мережі є арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які розміщені в межах будинку, споруди, системи протипожежного захисту, включаючи стояки холодної та гарячої води, водовідведення та опалення, які розташовані в межах житлових і нежитлових приміщень.
Отже, внутрішньобудинкові мережі централізованого теплопостачання будинку АДРЕСА_2 , на функціонування яких відповідачем витрачаються обсяги тепла, що постачається до будинку, а також здійснюються відповідні роботи ні безпосередньо, ні транзитним шляхом не проходять через приміщення квартири АДРЕСА_2 , та не мають розташування своїх мережевих частин в межах цієї квартири позивача. 
Таким чином, за наведених та встановлених, як судом першої інстанції, так і колегією суддів апеляційної інстанції обставин, слід виснувати, що підстави для участі позивача у витратах на загальнобудинкові потреби, якими є витрати на забезпечення спільних потреб будівлі/будинку комунальними послугами у вигляді теплопостачання, та загальнобудинкових потреб на опалення, тобто витрат на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, а також функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення – відсутні.
При цьому, механізм нарахування ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» таких витрат, що здійснено ним без врахування положень ч.2 ст.4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та Методики №315 не має правового значення.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди відповідача з оцінкою судом першої інстанції доказів у справі, неправильним, на її думку, встановленням обставин справи та не містять посилань на неправильне застосування норм матеріального права. 
Європейський суд з прав людини також вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (§23 рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).
Отже, доводи, наведені у апеляційній скарзі, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права й зводяться до необхідності переоцінки судом доказів.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За правилами п.п. «в» п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційну скаргу ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст.367,374,375,381,382 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» – залишити без задоволення.
Рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 27 серпня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий                                                        Т.В. Серебрякова 

Судді:                                                                В.В. Коломієць

Н.В. Самчишина

Повний текст судового рішення
складено 26 листопада 2025 року