ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2026 року м.Дніпро Справа № 904/1986/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач) 
суддів: Мороза В.Ф., Чус О.В.,
при секретарі судового засідання: Кишкань М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми "Велта"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Васильєв О.Ю.) від 24.06.2025р. у справі № 904/1986/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавамехсервіс", с. Щербані 
до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми "Велта", м. Дніпро 
про стягнення 2 096 454,35грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Полтавамехсервіс" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми "Велта" про стягнення 2 096 454,35грн., в т.ч.: 1 863 713,18грн. - основний борг, 166 355,53грн. – пеня, 48 769,64грн. – інфляційні втрати та 17 616,00грн. – 3% річних. 
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди тепловоза №37/02-2019 від 27.02.2019р. в частині повної та своєчасної оплати послуг.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.06.2025р. у справі № 904/1986/25:
- позов задоволено в повному обсязі;
- стягнуто з відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми "Велта" на користь позивача – Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавамехсервіс" 1 863 713,18 грн. – заборгованості, 166 355,53 грн. - пені, 17 616,00 грн. - 3% річних, 48 769,64 грн. - інфляційних втрат та 31 446,82 грн. - судового збору. 
Не погодившись з вказаним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми "Велта", в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.06.2025р. у справі № 904/1986/25 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі. 
За доводами апелента, укладаючи договір, сторони погодили, що орендна плата сплачується орендарем орендодавцеві на підставі наданих орендодавцем рахунків- фактур на протязі 30 календарних днів з моменту їх отримання шляхом перерахування відповідної суми грошових коштів на поточний рахунок орендодавця. З наданих позивачем документів неможливо встановити, коли саме відповідно до умов договору позивач надав рахунки-фактури відповідачу і коли саме виникло відповідно до умов договору зобов`язання відповідача здійснити орендну плату.
Помилковим є також твердження позивача, що підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, свідчить про визнання боржником такого боргу. В акті звірки відсутня інформація про уповноважену особу, яка діє від імені відповідача.
У зв`язку з наведеним вище, неможливо перевірити правильність та обґрунтованість розрахунку позивачем пені, 3% річних, інфляційних втрат.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.09.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою; розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 12.01.2026р. о 14:15 год. 
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу та його представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували та зазначали, що на підтвердження виконання позивачем договірних обов`язків було надано копії відповідних рахунків та підтвердження їх направлення на адресу відповідача. При цьому, відсутність рахунків-фактур жодним чином не впливає на факт отримання відповідачем послуг та виникнення обов`язку сплатити орендні платежі за фактом отримання таких послуг.
До позову також було долучено акти надання послуг, акт звірки розрахунків та підтвердження направлення відповідачу претензії із вимогою сплатити грошові кошти. Тобто, до позовної заяви було долучено необхідний обсяг доказів, який дозволяє встановити факт несплати грошових коштів та, відповідно, порушення відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань.
Стосовно акту звірки позивач зазначає, що остання сторінка акту містить посаду особи, яка підписала документ - головний бухгалтер, та прізвище й ініціали відповідної особи. Також апелянт проігнорував ту обставину, що наданий акт містить офіційну печатку організації та підпис.
Відповідач у судове засідання не з`явився; про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи; його неявка не перешкоджає апеляційному перегляду.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 27.02.2019р. між ТОВ ВКФ "Велта" (орендар) та ТОВ "Полтавамехсервіс" (орендодавець) укладено договір оренди тепловоза №27/02-2019, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове оплатне користування (оренду) 1 (один) маневровий тепловоз відповідно до специфікації (додаток №1), що є невід`ємним додатком до даного договору.
Цільове призначення зазначеного у цьому пункті договору тепловозу – перевезення вантажів орендаря (п. 1.1.). 
Тепловоз передається орендареві на термін не менше 3 місяців з дати підписання сторонами акту приймання – передання тепловоза в оренду що є невід`ємним додатком до даного договору. Термін оренди тепловозу може бути пролонгований сторонами шляхом підписання додаткової угоди до договору, не пізніше ніж за 14 (чотирнадцять) календарних днів до закінчення строку оренди, передбаченого у цьому пункті договору (п. 1.9.). 
Згідно п. 2.1. договору факт передання орендодавцем і прийнятим орендарем зазначеного у п. 1.1. договору тепловозу в оренду підтверджується шляхом підписання повноважними представниками сторін та скріплення їх печатками відповідного акту приймання-передання тепловоза в оренду у двох примірниках, який з моменту його підписання сторонами стає невід`ємною частиною цього договору. Дата підписання акту приймання-передання тепловоза в оренду відповідає даті календарного штемпеля на залізничній накладній станції призначення, відповідно до вимог орендаря. Стан орендованого тепловозу зазначається у вищезазначеному акті. 
Орендар сплачує орендодавцеві орендну плату за користування тепловозом, передбаченим п. 1.1. договору, у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок орендодавця, в порядку і в розмірі, визначеному пунктами 3.2. та 3.3. договору, на підставі наданих орендодавцем рахунків. (п. 3.1.). Орендна плата за 1 (один) календарний місяць користування тепловозом, передбаченим п. 1.1. договору, складає 140 004,00грн. у тому числі ПДВ 23 334,00грн. (п. 3.2.). Орендна плата сплачується орендарем орендодавцеві на підставі наданих орендодавцем рахунків-фактур на протязі 5 (п`яти) банківських днів з моменту їх отримання, шляхом перерахування відповідної суми грошових коштів на поточний рахунок орендодавця. (п. 3.3.).
Відповідно до п. 3.7 договору орендар протягом 5 банківських днів з моменту надсилання рахунку та письмового узгодження з орендодавцем дати подачі тепловозу, проводить попередню оплату за 1 (перший) місяць оренди тепловоза в розмірі 50% місячної плати що складає 70 002,00грн., в тому числі 20% ПДВ. Подальша оплата здійснюється в порядку, визначеному п 3.1. та 3.3. цього договору.
Цей договір діє з моменту його підписання повноважними представниками сторін та скріплення їх печатками і діє до 31.12.2019р., а в частині взаєморозрахунків між сторонами - до повного виконання. Зазначений строк може бути продовжений виключно за угодою сторін, викладеною в письмової формі. (п. 6.1.).
У додатку №1 до договору погоджено технічні характеристики об`єкта оренди маневрового тепловоза серії ТГМ 40.
25.04.2019р. по акту №1 приймання-передання тепловоза в оренду позивачем передано, а відповідачем прийнято на підставі договору оренди від 27.02.2019р. маневровий тепловоз ТГМ 40 №0535.
Додатковими угодами № 1 від 01.04.2019р., № 2 від 27.12.2019р., № 3 від 15.12.2020р., № 4 від 17.12.2021р., № 5 від 21.12.2021р. сторони, зокрема, узгоджували зміну строку дії договору та розмір орендної плати.
18.12.2023р. сторони уклали додаткову угоду №6 до вищезазначеного договору, відповідно до якої змінили, зокрема, пункти 6.1., 3.2. договору, виклавши їх в наступній редакції:
"6.1. Цей договір діє з моменту його підписання повноважними представниками сторін та скріплення їх печатками і діє до 31.12.2024р., а в частині взаєморозрахунків між сторонами - до повного виконання. Зазначений строк може бути продовжений виключно за угодою сторін, викладеною в письмової формі.
3.2. Орендна плата за 1 (один) календарний місяць користування тепловозом, передбаченим пунктом 1.1. договору, складає 255 000,00грн., у тому числі ПДВ – 42 500,00грн.".
На виконання умов договору ТОВ "Полтавамехсервіс" та ТОВ ВКФ "Велта" підписано акти приймання-передачі наданих послуг з оренди тепловоза №36 від 30.04.2024р. на суму 255 000,00грн., №71 від 31.05.2024р. на суму 255 000,00грн., №83 від 30.06.2024р. на суму 255 000,00грн., №95 від 31.07.2024р. на суму 255 000,00грн., №108 від 31.08.2024р. на суму 255 000,00грн., №119 від 30.09.2024р. на суму 255 000,00грн., №130 від 31.10.2024р. на суму 255 000,00грн. 
Позивачем складено рахунки на оплату: №42 від 30.04.2024р. на суму 255 000,00грн., №67 від 31.05.2024р. на суму 255 000,00грн., №80 від 30.06.2024р. на суму 255 000,00грн., №93 від 31.07.2024р. на суму 255 000,00грн., №111 від 31.08.2024р. на суму 255 000,00грн., №121 від 30.09.2024р. на суму 255 000,00грн., №137 від 31.10.2024р. на суму 255 000,00грн. та №152 від 30.11.2024р. на суму 204 000,00грн. Факт направлення рахунків підтверджується фіскальними чеками та експрес-накладними ТОВ "Нової пошти (а.с. 101-104, т. 1)", виписка з даних електронного кабінету ТОВ "Нової пошти" по ТОВ "Полтавамехсервіс" з травня по листопад 2024 року містить інформацію про вміст відправлень та дати їх отримання ТОВ ВКФ "Велта".
Сторонами підписано акт звірки розрахунків за період 2024р., відповідно до якого заборгованість ТОВ ВКФ "Велта" перед ТОВ "Полтавамехсервіс" становить 1 863 713,18грн.
Позивач звернувся до відповідача із вимогою (претензією) від 03.12.2024р. про погашення боргу по договору оренди тепловоза №27/02-2019 від 27.02.2019р, яка отримана відповідачем 19.12.2024, проте залишена без реагування.
Наявність заборгованості з орендної плати у спірний період стала підставою для звернення з позовом до суду.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.
Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ч. 1 ст. 760 ЦК України).
За найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч.ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України).
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідач не заперечує факту користування орендованим майном у спірному періоді, а також факту підписання вищевказаних актів приймання-передачі наданих послуг з оренди тепловоза у квітні-жовтні 2024 року.
Вказані обставини зобов`язують відповідача здійснити оплату за користування орендованим майном, оскільки за своєю юридичною суттю договір оренди (найму) є імперативно оплатним.
Апеляційний суд відхиляє посилання відповідача на те, що строк оплати за оренду не настав у зв`язку з не наданням позивачем належних доказів виставлення (направлення) рахунків.
Відповідно до п. 3.2. договору оренди в редакції додаткової угоди №6 від 18.12.2023р. сторони визначили фіксований щомісячний платіж у розмірі 255 000,00грн.
Рахунок є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти, наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов`язку здійснити оплату, оскільки такий обов`язок виникає на підставі договору, а не на підставі рахунку; відсутність рахунку не є відкладальною умовою в розумінні ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора згідно зі ст. 613 ЦК України, тому наявність або відсутність у рахунку не виключають відповідальність боржника за порушення зобов`язання з оплати (подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.04.2020 р. у справі № 915/641/19).
До того ж, з матеріалів справи вбачається, що рахунки на оплату були отримані відповідачем, а тому є безпідставним посилання відповідача на ненастання строку оплати за користування майном.
Оскільки матеріалами справи доведено виникнення заборгованості відповідача за Договором у сумі 1 863 713,18 грн., строки виконання вказаного зобов`язання настали, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості у заявленій сумі. 
Окремо суд зазначає, що акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб.
Наявність заборгованості у заявленій до стягнення сумі підтверджена відповідачем додатково і у акті звірки, підписаному з боку відповідача головним бухгалтером, який має такі повноваження в межах здійснення ним бухгалтерського обліку та посадових обов`язків; на акті звірки також проставлена печатка підприємства відповідача.
Окрім вимоги про стягнення основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача пеню - у розмірі 166 355,53 грн., 3% річних - у розмірі 17 616,00 грн. та інфляційні втрати - у розмірі 48 769,64 грн. за загальний період прострочення з 02.12.2024р. до 27.03.2025р. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.
За визначенням ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно п. 5.5. договору, у разі прострочення орендарем сплати орендної плати більш ніж на 10 календарних днів, орендар сплачує орендодавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (НБУ) від суми заборгованості за кожний день прострочення.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки судом встановлено наявність прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, позивач правомірно здійснив нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат у заявлених до стягнення сумах за період з 02.12.2024р. по 27.03.2025р.
При цьому, апеляційний суд приймає до уваги, що нарахування вказаних складових здійснено за період менший ніж це можливо, враховуючи умови договору щодо настання строку оплати за кожним платежем, проте вказане є правом позивача, яке він реалізовує на власний розсуд. 
Власного розрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат відповідач не наводив ні у суді першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду.
За встановлених обставин справи, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду зміні або скасуванню.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми "Велта" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.06.2025р. у справі № 904/1986/25 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.06.2025р. у справі № 904/1986/25 - залишити без змін.
Витрати з оплати судового збору, понесені у суді апеляційної інстанції, віднести на Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми "Велта".

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена та підписана 19.01.2026

Головуючий суддя А.Є. Чередко  

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя  О.В. Чус