ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

27 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/3748/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),
суддів: Чепурнова Д.В., Коршуна А.О., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 липня 2025 року 
у адміністративній справі № 280/3748/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08 липня 2025 року відмовлено у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання протиправним і скасуванні оформленого протоколом від 13 лютого 2025 року № 7 рішення Комісії з надання відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким позивачу відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також в частині зобов`язання відповідача надати позивачу відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 14 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку позивачем по справі з підстав його незаконності і несправедливості, оскільки це рішення не
ґрунтується на матеріалах справи та суперечить основоположним принципам права, у зв`язку з чим просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені у цій справі вимоги
На підтвердження заявлених в апеляційній скарзі вимог позивач вказує, що має право на відстрочку на підставі п.14 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», але незважаючи на це, під час повторного його звернення, комісія без належного обґрунтування відмовила у наданні відстрочки, хоча раніше, за тотожних підстав і
доказів, було прийнято позитивне рішення. Вказує, що у даному випадку судом першої інстанції не ставиться під сумнів той факт, що він (позивач) є єдиним членом сім`ї ОСОБА_2 , який може здійснювати за нею догляд, що прямо зазначено в оскаржуваному рішенні, проте, разом з тим суд не врахував ці обставини при винесенні рішення, хоча це і є основною підставою для надання відстрочки від призову під час мобілізації згідно з п.14 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», хоча відсутність оцінки ключових обставин справи, тобто, підтвердження наявності законної підстави для надання відстрочки, саме і призвела до ухвалення судом необґрунтованого та незаконного рішення, що не лише порушує права позивача, а й негативно впливає на інтереси його бабусі ОСОБА_2 , яка потребує постійного догляду. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та на безпідставність доводів апеляційної скарги позивача, оскільки перелік документів, які додаються до заяви на оформлення відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією чітко визначено пунктом 14 додатку 5 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації», і при наявності підстав за яких особа має право на оформлення відстрочку, вказана особа має звертатися до комісії територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, до якої додати визначені додатком 5 документи, проте, ОСОБА_1 при оформленні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації не було надано акт про встановлення факту постійного догляду за бабусею ОСОБА_3 або документу про отримання компенсації на догляд за бабусею ОСОБА_4 , тому вважає безпідставними доводи позивача про протиправність Рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке оформлене протоколом №7 від 13.02.2025 року про відмову в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Обговоривши доводи апеляційної скарги позивача та відзиву відповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин та правильність їх юридичної оцінки і застосування до них норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та для скасування рішення суду першої інстанції виходячи з нижченаведеного
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що за результатом розгляду звернення позивача з заявою про надання відстрочки від призову на військову службу, відповідно до п.14 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідачем 17.02.2025 було складено Повідомлення, в якому зазначено, що протоколом від 13.02.2025 №7 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, і причину такої відмовити зазначено «відсутність акту про встановлення факту постійного догляду», що й стало підставою для звернення позивача до суду за захистом у цій справі.
Вирішуючи спір у цій справі по суті, спираючись на положення: ч.2 ст.19 Конституції України; ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; ст.1, п.14 і ч.7 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»; пункти 56, 58, 60 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який серед іншого визначає процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 з Додатками (далі – Порядок №560) - суд першої інстанції правильно акцентував увагу на тому, що порядок звернення особи за наданням відстрочки та порядок розгляду відповідної заяви чітко встановлено чинним законодавством України, а тому для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» військовозобов`язаний повинен подавати документи у відповідності до визначеного додатком 5 до Порядку №560 Переліком, яким зокрема визначено, що для військовозобов`язаного, який зайнятий постійним доглядом за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I чи II групи, документом, що підтверджує право на відстрочку, є, зокрема, акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8).
Як з`ясовано колегією суддів, під час розгляду даної справи судом першої інстанції не ставиться під сумнів, що бабуся позивача – ОСОБА_3 , є інвалідом І групи, а позивач є єдиним членом сім`ї ОСОБА_2 , який може здійснювати за нею догляд, разом з тим, судом зауважено, що наданий позивачем акт встановлення факту здійснення догляду за особою №595 від 01.02.2024 (а.с.38) не тільки відповідає встановленій формі додатку 8 Постанови №560, а й не містить в собі записів у рядку «особа, що потребує постійного догляду». 
Оскільки за приписами п.14 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» умовою для надання відстрочки є, насамперед, факт постійного догляду за особою, суд першої інстанції правильно підкреслив, що позивачем дійсно не було надано відповідачу доказів здійснення ним постійного догляду за ОСОБА_3 , а наданий позивачем акт не підтверджує здійснення позивачем постійного догляду за бабусею та не відповідає формі, затвердженій додатком 8 до Постанови №560, і відповідно, позиція відповідача про відсутність акту про встановлення факту здійснення особою постійного догляду – є доведеною, а рішення про відмову у наданні позивачу з цих підстав відстрочки – обґрунтованим.
Під час апеляційного перегляду даної справи позивачем не спростовано висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення його вимог у колегії суддів відсутні. 
Разом з тим, колегія суддів наголошує, що позивач не позбавлений права повторно звернутися до відповідача з заявою про надання йому надання відстрочки від призову під час мобілізації згідно з п.14 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» попередньо оформивши документи з дотриманням вимог Порядку №560, зокрема, акту за формою затвердженою додатком 8 до Постанови №560, оскільки цей документ є обов`язковим для отримання відстрочки від мобілізації, і його невідповідність правильній формі може стати підставою для відмови чи скасування відстрочки
Підсумовуючи вищевикладене у сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та не знаходить підстав для скасування законного і обґрунтованого рішення суду першої інстанції у цій справі, а тому керуючись ст.ст. 248, 315, 316, 319, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 липня 2025 року – залишити без змін. 
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова 

суддя Д.В. Чепурнов 

суддя А.О. Коршун